HELSINGIN HOVIOIKEUS	         					
PL 76,  Radanrakentajantie 5					
00521 Helsinki
Puhelin (09) 15961, Telefax (09) 1596 212 kirjaamo		               
Sähköpostiosoite  helsinki.ho@om.fi

30.09.2003

Oikeusministeriölle

Viite: Oikeusministeriön lausuntopyyntö 13.5.2003 
          4376/41/2001 OM014:00/2001

Asia: Lausunto osakeyhtiölakityöryhmän mietinnöstä 2003:4

Pyydettynä lausuntona työryhmän mietinnöstä uuden osakeyhtiölain säätämiseksi hovioikeus esittää kunnioittaen seuraavan.

Yleistä	

Helsingin hovioikeudessa puhtaasti osakeyhtiöoikeudellisten asioiden lukumäärä on ollut vähäinen. Vuonna 2002 niitä oli yhteensä 12 kappaletta. Vahingonkorvausvelvollisuudesta oli kysymys 6 asiassa, lunastusriidasta yhdessä ja osakeyhtiön yhtiökokouksen päätöksen moittimisesta kahdessa asiassa. Lopuissa kolmessa asiassa käsiteltiin muita osakeyhtiöoikeudellisia asioita. 

Hovioikeus pitää kannatettavana työryhmän ehdotusta kokonaan uuden osakeyhtiölain säätämisestä ja sitä, että uudistuksessa pyritään selkeyttämään voimassa olevan osakeyhtiölain tulkinnanvaraisia säännöksiä. Hovioikeudella ei ole huomautettavaa työryhmän ehdottamiin peruslinjauksiin yhtiöiden toimintamahdollisuuksien lisäämisen, vähemmintöosakkeenomistajien ja velkojien aseman, pienyhtiöiden  ja hyvän hallintotavan osalta eikä keskeisiin ehdotuksiin jäljempänä mainittuja huomautuksia lukuun ottamatta.

Yksityiskohtaisia huomautuksia 

Yhtiön korvausvastuu osakkeenomistajaa kohtaan
Työryhmä esittää yhtiön vahingonkorvausvastuusta osakkeenomistajaa kohtaan, että kysymys tulisi jättää oikeuskäytännössä arvioitavaksi ja että kysymykseen saattavat vaikuttaa vahingonkorvauslain taloudellisen vahingon korvattavuutta koskeviin säännöksiin mahdollisesti tehtävät muutokset. 

Käytännössä yhtiön korvausvastuuta koskevissa kysymyksissä ei näyttäisi olevan suuria ongelmia ja oikeuskäytäntö voimassa olevan osakeyhtiölain aikana on jäänyt tältä osin vähäiseksi. Oikeuskäytäntö, siltä osin kuin sitä on, ei kuitenkaan kaikilta osin ole tuonut riittävästi selvyyttä yhtiön korvausvastuuta koskevien ongelmatilanteiden ratkaisemiseen. Kun kysymys on perusperiaatteesta, hovioikeus  pitää kannatettavana, että asiaa jatkovalmistelussa selvitetään ja harkitaan, tulisiko tietyistä vastuutilanteista Ruotsin tavoin säätää myös Suomessa.

2 luku 11 § 2 momentti ja 9 luku 14 § 2 momentti
Voimassa olevan osakeyhtiölain 2 luvun 5 §:n 3 momentin perusteluista (HE 27/1977, s. 26) käy ilmi, että  periaate virheellisyyksien korjautumisesta yhtiön rekisteröimisellä koskee vain osakeyhtiöoikeudellisia seikkoja. Siten yleisten siviilioikeudellisten sääntöjen mukaan saattaa perustamista ja osakepääoman korotusta yhtiön ja osakepääoman korotuksen  rekisteröimisestä huolimatta jäädä rasittamaan virhe. Vallitsevaksi kannaksi on muodostunut, että osakeyhtiön rekisteröinnin tai osakepääoman korotuksen kaupparekisteriin merkitsemisen jälkeen osakkeen merkitsijä ei voi yhtiötä vastaan vedota siihen, että hänen osakemerkintänsä on syntynyt ns. heikkojen pätemättömyysperusteiden vallitessa. Vallitsevaa kantaa kohtaan on oikeuskirjallisuudessa esitetty myös kriittisiä kannanottoja.

Kysymystä rekisterimerkinnän pätemättömyyttä korjaavasta vaikutuksesta tulisi käsitellä lainkohdan perusteluissa niin, että oikeustila tältä osin selkiytyisi.

9 luku 8 §

Nykyisin voimassa olevasta osakeyhtiölaista ei käy ilmi, mikä yhtiön ja merkitsijän välinen suhde on oikeudelliselta luonteeltaan. Oikeuskirjallisuudessa (Lauri Drockila, Osakepääoman korottamisesta, Vammala 1965, s. 53-54 ja 103-104) osakemerkintää on pidetty merkitsijän kannalta yksipuolisena oikeustoimena, jossa merkitsijä sitoutuu merkitsemällä osakkeita osakeyhtiölain sääntelemää menettelytapaa noudattaen täyttämään yhtiöön nähden merkintäehtojen sisältämät velvoitteet. Yhtiö puolestaan hyväksymällä tai hylkäämällä merkinnän suorittaa omalta osaltaan yksipuolisen oikeustoimen.

Mietintöön kirjattujen lainkohdan perustelujen mukaan merkintä on merkitsijän tahdonilmaisu. Perusteluista ei kuitenkaan käy ilmi, onko kysymyksessä yksipuolinen oikeustoimi vai syntyykö tahdonilmaisulla sopimus merkitsijän ja yhtiön välille.

Edellä mainitun yhtiön korvausvastuuta osakkeenomistajaa kohtaan koskevan kysymyksen ratkaisu  saattaa joissakin tapauksissa edellyttää sen esikysymyksen ratkaisemista, onko osakemerkintä yksipuolinen oikeustoimi vai sopimus. Tämän vuoksi hovioikeus pitää osakkeiden merkintää koskevan säännöksen tai ainakin sen perustelujen tarkentamista aiheellisena.

22 luku 1 §
Osakeyhtiölakiehdotuksessa ei ole määritelty, mitä “läheisellä” tarkoitetaan. Perusteluissa (s. 255) läheinen määritellään sekä viitataan läheisyyden arvioinnin osalta muun muassa takaisinsaannista konkurssipesään annetun lain 3 §:ään. Läheinen on määritelty edellä mainitun lainkohdan lisäksi oikeudenkäymiskaaren 13 luvun 3 §:ssä tuomarin esteellisyyden osalta sekä viimeksi 1.1.2004 voimaan tulevassa hallintolain (434/2003) 28 §:n 2 momentissa virkamiehen esteellisyyden osalta. 

Läheinen olisi myös osakeyhtiölaissa määriteltävä lakitekstitasolla.

24 luku 1 §
Osakeyhtiöoikeudellisten asioiden keskittämisellä hovioikeuspiireittäin kuuteen käräjäoikeuteen pyritään mietinnön mukaan nopeuttamaan käsittelyä ja lisäämään tuomioistuinten asiantuntemusta. Osakeyhtiöoikeudellisten asioiden vähäisestä lukumäärästä ja siitä, että mietinnössä ehdotetaan keskittämisen olevan tahdonvaltainen, kun asianosaisille annetaan mahdollisuus sopia vapaasti oikeuspaikasta, saattaa seurata, ettei säännöksellä saavuteta sille asetettuja tavoitteita. Yhtiöoikeudellisten asioiden keskittäminen vaikuttaisi lisäksi kielteisesti kansalaisten yhdenvertaisuuteen saada asiansa käsitellyksi alueellisesti soveliaassa käräjäoikeudessa. Käräjäoikeuksien näkökulmasta taas tuomareiden ammatillinen kehittyminen vaatii, että yhtiöoikeudelliset asiat jäisivät kaikkien käräjäoikeuksien toimivaltaan kuuluviksi, etenkin kun yhtiöoikeudelliset asiat ovat usein jonkun toisen asian yhteydessä ilmeneviä kysymyksiä, jotka on ratkaistava ennen pääasian ratkaisemista.  

Näillä perusteilla hovioikeus ei pidä osakeyhtiöoikeudellisten asioiden keskittämistä kuudelle käräjäoikeudelle kannatettavana.

24 luku 8 §
Ehdotetunkaltaista järjestelmää, jossa hovioikeus käsittelisi ensimmäisenä oikeusasteena riita-asian, ei tällä hetkellä ole. Rikosasioidenkin osalta suuntaus on ollut se, että hovioikeuden toimivaltaan  ensimmäisenä asteena kuuluneita asioita (eräät virkarikokset)  on jo siirretty ja tällä hetkellä kuuluvat asiat (maanpetos- ja valtiopetosrikokset) ehdotetaan siirrettäviksi käräjäoikeuteen. Tämän vuoksi ei ole syytä perustaa järjestelmää, jossa hovioikeus käsittelisi ensimmäisenä oikeusasteena riita-asian ja jossa hovioikeuden ratkaisusta olisi oikeus valittaa korkeimpaan oikeuteen vain, jos korkein oikeus myöntää siihen luvan. 

Mietinnössä ei perustella, minkä vuoksi tällaista järjestelmää ehdotetaan. Sen sijaan valituslupamenettelystä todetaan (s. 273), että asian käsittelyssä hovioikeudessa olisi asiallisesti kysymys muutoksenhausta. Koska oikeusjärjestelmämme ei kuitenkaan tunne menettelyä, jossa muutosta haetaan kanteella hovioikeudessa, tällainen menettely käytännössä kaventaisi asianosaisten oikeutta saattaa asia ylemmän tuomioistuimen tutkittavaksi. Säännös olisi Euroopan neuvoston ministerikomitean 7 päivänä helmikuuta 1995 antaman suosituksen R (95) 5 muutoksenhakumenettelystä riita-asioissa Euroopan neuvoston jäsenvaltioissa (Recommendation No R (95) 5 of the Committee of Ministers to Member States concerning the introduction and improvement of the functioning of appeal systems and procedures in civil and vommercial cases) vastainen.  Suosituksen mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomio tulisi olla mahdollista saattaa ylemmän tuomioistuimen tarkastettavaksi. Poikkeukset edellä mainitusta periaatteesta ovat suosituksen mukaan mahdollisia ainoastaan, jos ne perustuvat lakiin ja ovat sopusoinnussa oikeusjärjestyksen perusperiaatteiden kanssa. 

Hovioikeus ei kannata ehdotettua muutoksenhakua vaan katsoo, että välitystuomioon on jatkossakin haettava muutosta voimassa olevan osakeyhtiölain 16 luvun 5 §:n 5 momentin mukaisesti kanteella käräjäoikeudessa.

25 luku
Rikoslain kokonaisuudistuksessa on noudatettu periaatetta, että vankeusuhkaiset rangaistussäännökset on koottu rikoslakiin ja pelkät sakon uhan sisältävät säännökset ovat voineet jäädä erikoislainsäädäntöön. Luvun 1 §:ää valmisteltaessa ei periaatetta ole huomattu noudattaa.

Presidentti		Olli Huopaniemi

Kansliapäällikkö	Åsa Holmström

Lausunnon on valmistellut asessori Jaana Helander