ASIA 		Lausunto edunvalvonta-asioiden selvitystyöryhmän ehdotuksesta holhoustoimesta annetun lain ja holhoustoimen edunvalvontapalveluiden järjestämisestä annetun lain muuttamisesta

Kehitysvammaliitto edistää kehitysvammaisten ja muiden oppimisessa, ymmärtämisessä ja kommunikoinnissa tukea tarvitsevien ihmisten tasa-arvoa ja osallistumista yhteiskunnassa, kehittää palveluja sekä edistää alan tutkimusta. Edunvalvojien valvontaa koskeva mietintö käsittelee siten keskeisesti Kehitysvammaliiton toiminnan kohderyhmiä. Tällaisten kohderyhmien osuus on myös kasvanut merkittävästi edunvalvonnan asiakasmäärissä. 

YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen periaatteiden tulee olla keskeinen lähtökohta edunvalvontajärjestelmän kehittämisessä ja uudistamisessa. Sopimuksen tarkoituksena on edistää, suojella ja taata kaikille vammaisille henkilöille täysimääräisesti ja yhdenvertaisesti kaikki ihmisoikeudet ja perusvapaudet. Sopimus velvoittaa valtioita huolehtimaan siitä, että vammaisille henkilöille järjestetään heidän tarvitsemansa tuki asioidensa hoitamiseen ja valintojen ja päätösten tekemiseen.

Työryhmän mietinnössä todetaan, että edunvalvonnan asiakasmäärät ovat lisääntyneet ja kasvu on seurausta siitä, että edunvalvonnasta poistuneiden asiakkaiden määrä on jatkuvasti ollut pienempi kuin edunvalvontaan tulevien. Tulevaisuudessa myös vanhusten tarve saada edunvalvontapalveluja kasvaa merkittävästi erilaisten muistisairauksien lisääntymisen myötä. Tämä asettaa paineita edunvalvonnan resurssoinnille. Kehitysvamma-alan järjestöt ovat korostaneet viime vuosina sitä, että virallisen edunvalvontajärjestelmän rinnalle tulisi luoda järjestelmä, joka tukee henkilöä arjen ratkaisuissa ja ohjaa itsenäiseen päätöksentekoon. Tuetun päätöksenteon mallien kehittäminen ja käyttöönotto vähentäisi edunvalvontaan kohdistuvia paineita. 

Kehitysvammaisuus ilmenee ymmärtämisen, oppimisen ja kommunikaation ongelmina. Tästä syystä kehitysvammainen henkilö tarvitsee aina apua ja tukea tiedon vastaanottamisessa ja ymmärtämisessä. Useimmiten riittävä ja tehokkain apu ja tuki voidaan turvata monimutkaisissa asiayhteyksissä vain toisen ihmisen avulla ja kasvokkaisella vuorovaikutuksella. Kehitysvammaliitto korostaa, että päämiehen kuuleminen edellyttää henkilön tapaamista hänen lähiympäristössään ja siten, että informaatio on mukautettu henkilölle sopivaksi.

Kehitysvammaliitto esittää tarkennettaviksi seuraavat mietinnössä esiin nostetut asiakokonaisuudet uudistuvassa edunvalvonnassa:

1.	Edunvalvonnan keventäminen taloudellisista ja byrokraattisista syistä johtuen on monelta osin riittämätön peruste, ellei kyetä konkreettisesti osoittamaan, mitä hyötyä edunvalvonnan asiakkaalle siitä on.  
2.	Lapsien suuri määrä edunvalvonnan asiakkaina kuvastaa laajempaa yhteiskunnallista kehitystä lasten asemasta Suomessa, jolloin hallinnollinen uudistus edunvalvonnan varallisuusrajan nostamisesta ei muuta tätä lapsipoliittista ongelmaa.
3.	Mietinnössä esitetyt täsmennykset edunvalvojan palkkioon ja esteellisyyden tapauskohtaiseen arviointiin ovat kannatettavia asioita. Niiden yhteydessä pitää varmistaa käytännön toimivuus.
4.	Mietinnössä esitetty omaisten mahdollisuus olla täysi-ikäisten henkilöiden edunvalvojina ei välttämättä edistä edunvalvonnan riippumattomuutta. Kaikissa tapauksissa edunvalvonnan riippumattomuus ja asiakkaan etu ovat ensisijaisia. 

Helsingissä 19.3.2010

KEHITYSVAMMALIITTO RY

Veli-Pekka Sinervuo
toiminnanjohtaja