Oikeusministeriö		Dnro 53/2009
Lainvalmisteluosasto
PL 25

00023  VALTIONEUVOSTO	5.1.2009	1 (5)

oikeusministerio@om.fi

Lausuntopyyntönne, OM 12/41/2008, OM031:00/2008, 19.11.2009 

LAUSUNTO KULUTUSLUOTTOJA KOSKEVAN LAINSÄÄDÄNNÖN KOKONAISUUDISTUKSESTA

1. Aluksi

Suomen Asianajajaliitto puoltaa kulutusluottotyöryhmän (Työryhmämietintö 2009:15) esittämiä muutosehdotuksia kuluttajansuojalain (38/1978) 7 lukuun ja siihen liittyväksi lainsäädännöksi jäljempänä ilmenevin täsmennyksin. 

Esityksen keskeisin tarkoitus on panna kansallisesti täytäntöön Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/46/EY kulutusluottosopimuksista (jäljempänä kulutusluottodirektiivi).

2. Soveltamisala

Lausunnonantaja puoltaa, että kulutusluottoja koskevaa KSL 7 lukua sovelletaan lähtökohtaisesti kaikkiin luottoihin. Direktiivin soveltamisalapoikkeukset monimutkaistavat järjestelmää. Voimassa olevaa KSL 7 lukua sovelletaan lähtökohtaisesti kaikkiin kuluttajille tarjottaviin luottoihin niiden käyttötarkoituksista riippumatta. 

Perusteltua myös on, että voimassa olevan KSL 7 luvun otsikko ”Kulutusluotot” korvataan otsikolla ”Kuluttajaluotot”. Jälkimmäinen kuvaa havainnollisemmin, että 7 lukua sovelletaan myös muihin luottomuotoihin kuin perinteisiin kulutusluottoihin kuten asuntolainoihin tai leasingsopimuksiin. 

3. Direktiivin muutokset, jotka eivät edellytä muutoksia lainsäädäntöön

3.1. Työryhmä mietinnön sivuilla 45–47 on todennut rajanneensa uuden kuluttajasuojalain soveltamisalan ulkopuolelle direktiivin 9 artiklan. 

Artiklan mukaan jäsenvaltion on varmistettava, että muiden jäsenvaltioiden luotonantajilla on rajat ylittävien luottojen yhteydessä pääsy jäsenvaltiossa käytettyihin tietokantoihin kuluttajien luottokelpoisuuden arvioimiseksi. Pääsyn edellytysten on oltava syrjimättömiä. 

Mietinnössä 9 artiklan ei ole katsottu edellyttävän muutoksia Suomen lainsäädäntöön. Luottotietorekisteriä ylläpitävä Suomen Asiakastieto Oy on ilmoittanut, että sillä ei ole käytössä ulkomaisia luotonantajia syrjiviä ehtoja. 

Lausunnonantaja katsoo, että ainakaan ilmoitettu peruste ei ole riittävä 9 artiklan huomiotta jättämiseksi. Mahdollista on, että vastaisuudessa Suomessa on useita luottotietorekisterin ylläpitäjiä, eikä nykyisen ylläpitäjän ilmoitus sido uusia yrittäjiä. Syrjivien säännösten käyttöönotto tai aikaisemman hyväksyttävän käytännön muuttaminen syrjiväksi voisi tapahtua lähtökohtaisesti milloin tahansa yrityksen itsensä näin päättäessä.

3.2. Kulutusluottodirektiivin 22 art. 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava, että direktiivin täytäntöön panemiseksi annettuja säännöksiä ei voida kiertää antamalla sopimukselle erityinen muoto. Säännöksessä tuodaan erityisesti esille luoton nostojen tai luottosopimusten yhdistäminen vastoin niiden luonnetta tai tarkoitusta luottosopimuksiin direktiivin soveltamisen välttämiseksi. 

Työryhmä katsoo, että KSL 7 luvun laajan soveltamisalan vuoksi säännöksiä kohdan täytäntöön panemiseksi ei tarvita. 

Lausunnonantaja ehdottaa harkittavaksi ns. kiertämispykälän lisäämistä KSL 7 lukuun. Laajasta soveltamisalasta huolimatta luku sisältää soveltamisalapoikkeuksia ja -rajoituksia siten, että sopimuksille voidaan antaa sen tosiasiallista tarkoituksesta poikkeava muoto. Oikeusturvasyistä perustellumpaa on, että mahdollisuus puuttua keinotekoisiin järjestelyihin perustuu nimenomaiseen säännökseen laissa. 

Mikäli direktiivin sanamuotoa sopimuksista ja täytäntöön panemiseksi annetuista säännöksistä tulkitaan laajasti, kiertämispykälä voisi soveltamisalaongelmien lisäksi estää esimerkiksi KSL 7:39:n vastaiset menettelyt. Järjestelyyn voitaisiin puuttua, mikäli hyödykkeen myyjä on siirtänyt oikeutensa luotonantajalle yksinomaan siinä tarkoituksessa, että kuluttaja menettäisi väiteoikeutensa myyjän sopimusrikkomuksen vuoksi.

4. Luotonvälittäjän määritelmä (KSL 7:6 § 7 kohta)

Luotonvälittäjällä tarkoitetaan KSL 7:6 § 7 kohdan mukaan

”… muuta elinkeinonharjoittajaa kuin luotonantajaa, joka esittelee tai tarjoaa kuluttajalle luottosopimuksia taikka muuten avustaa kuluttajia luottosopimuksen tekemisessä tai tekee luotonantajan puolesta luottosopimuksia kuluttajan kanssa” (vahvennus laatijan)

Kontekstista irrotettuna sanamuodon mukaisesti luotonvälittäjällä tarkoitettaisiin ketä tahansa elinkeinonharjoittajaa, joka avustaa kuluttajia luottosopimuksen tekemisessä. Tämän mukaisesti esimerkiksi kuluttajaa kuluttajasopimuksen tekemisessä avustava asianajaja olisi luotonvälittäjä. 

Järjestyksen vuoksi ehdotetaan KSL 7:6 § 7 kohtaan seuraava lisäys:

” … taikka muuten luotonantajan lukuun avustaa kuluttajia luottosopimuksen tekemisessä …”

5. Asuntoluottojen peruuttamisoikeus (KSL 7:3.2 toinen virke)

Työryhmä ehdottaa asuntoluotot rajattavaksi kokonaan KSL 7:21:n mukaisen kuluttajan peruuttamisoikeuden ulkopuolelle. Perusteena on sääntelyn monimutkaisuus ja se, että erityissääntelystä ei olisi kuluttajalle erityistä hyötyä. Peruuttamisoikeus ei olisi kuluttajalle erityisen tarpeellinen, koska asuntokauppoja ei tehdä hetken mielijohteesta. Asuntoluoton ennenaikainen takaisinmaksu olisi edelleenkin mahdollista. 

Vaikka asuntokauppoja ei tehdä hetken mielijohteesta, asuntokauppoja peruuntuu useammin kuin työryhmä antaa ymmärtää. Asuntoluoton peruuttaminen saattaa olla tarpeen tilanteissa, joissa kaupanteon yhteydessä tai pian sen jälkeen asunnossa ilmenee homeongelma tai muu virhe, mikä johtaa annetun käsirahan tai koko kauppahinnan palauttamiseen. Kuluttajalla saattaisi tällöin olla erityinen tarve peruuttaa jo nostettu asuntoluotto ilman, että siitä aiheutuisi luoton ennenaikaiseen takaisinmaksuun (KSL 7:28) liittyviä taloudellisia seuraamuksia. 

6. Muu luottosopimuksen ehtoja koskeva tieto (KSL 7:7.1)

Direktiivin 4 artiklan 1 ja 2 kohtien mukaan luotonantajan tulee mainonnassaan ilmoittaa luoton todellinen vuosikorko, kun mainoksessa on mainittu luoton korko tai muu luotosta perittäviä kustannuksia kuvaava luku. 

Työryhmä esittää kyseistä laajaa tiedonantovelvollisuutta myös tilanteissa, joissa mainonnassa on ilmoitettu ”muu luottosopimuksen ehtoja koskeva tieto”. 

Esitys vastaa nykyistä käytäntöä Suomessa. Pelkkä kuluttajaluottomahdollisuuden mainitseminen tai maininta luotosta tai sen maksujen edullisuudesta ei johda laajaan tietojenantovelvollisuuteen. 

Lausunnonantaja kiinnittää huomiota siihen, että lainkohdan sanamuoto – käytännön soveltamisrajauksista huolimatta – johtaa siihen, että yksittäisen, konkreettisen sopimusehdon mainitseminen esimerkiksi liikkeen ikkunassa edellyttää kaikkien sopimusehtojen esille tuomista lainkohdasta ilmenevällä tavalla. Lainkohtaa voidaan täsmentää siten, että laajennettu tiedonantovelvollisuus syntyy, mikäli mainoksesta ilmenee 

”luottosopimuksen ehtoja koskeva muu olennainen tieto.” 

7. Luotonantajan oikeus lakkauttaa kuluttajan oikeus käyttää jatkuvaa luottoa (KSL 7:32 §)

Työryhmä esittää, että luotonantajalla on sopimuksessa mainitulla perusteella oikeus lakkauttaa kuluttajan mahdollisuus käyttää jatkuvaa luottoa. Yleisperusteluissa todetaan, että kyseinen oikeus voisi tulla kysymykseen kokonaisarvostelun perusteella myös velallisen luottotietorekisterimerkinnän perusteella tai tilanteissa, joissa maksuviivästys kohdistuu luotonantajan toiseen luottoon. 

Lausunnonantaja katsoo, että luotonantajalle varattu mahdollisuus lakkauttaa luoton käyttömahdollisuus esimerkiksi maksuhäiriön perusteella – edes kvalifioiduissa olosuhteissa - aiheuttaa kuluttajalle liiallista epävarmuutta sopimussuhteen jatkuvuudesta. Velallinen ei pysty suunnittelemaan talouttaan pitkäjänteisesti, mikäli kyseisen sopimussuhteen ulkopuolisilla tapahtumilla voi olla merkitystä luottosuhteen jatkuvuudelle. 

Lopuksi	

Jäsenvaltioiden on pantava kulutusluottodirektiivi täytäntöön ennen 11. kesäkuuta 2010. 

Työryhmälle asetettu kireä aikataulu ymmärrettävästi vaikeuttaa nyt esitettyjen muutosesitysten huomioon ottamista ainakin laajempien asiakokonaisuuksien osalta. 

Suomen Asianajajaliitto, jolla ei ole aikaisemmassa valmistelussa ollut tilaisuutta tulla kuulluksi, esittää oikeusministeriön jo tässä vaiheessa arvioivan, onko jatkovalmistelussa mahdollista ottaa yksityiskohtaisemmin arvioitavaksi asuntoluottovelallisten asema tai esimerkiksi keinotekoiset järjestelyt kuluttajaluotoissa kieltävä yleissäännös. 

Helsingissä 5. tammikuuta 2010

SUOMEN ASIANAJAJALIITTO

Riitta Leppiniemi
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja

LAATI	Asianajaja Olli Pohjakallio, Asianajotoimisto Olli Pohjakallio Oy, Helsinki

Suomen Asianajajaliiton lausunnot valmistellaan oikeudellisissa asiantuntijaryhmissä, joiden toiminnassa on mukana noin 120 asianajajaa. Tämä lausuntoa on valmisteltu kuluttajansuojan ja markkinaoikeuden asiantuntijaryhmässä.