Oikeusministeriö

VALTIOVARAINMINISTERIÖ	LAUSUNTO	VM 122/05/2004
10.9.2004
13. 09.
0,,1 6	`P( Q.osz)
4. ow-0 o ;(-E' 6 3 a '-	( c9z--ö L('
Oikeusministeriön lausuntopyyntö 9.7.2004; Dnro OM 6/41/2001

LAUSUNTO JULKISUUSPERIAATETTA JA VIRANOMAISTEN ASIAKIRJOJEN JALJENTEIDEN MAKSULLISUUTTA KÄSITELLEEN TYÖRYHMÄN MUISTIOSTA

Oikeusministeriö asetti 9.4.2002 työryhmän selvittämään valtionhallinnossa sovellettavia hinnoitteluperiaatteita pantaessa täytäntöön vuonna 1999 säädettyä lakia viranomaisten toiminnan julkisuudesta (julkisuuslaki). Työryhmän tuli myös arvioida, mikä olisi tarkoituksenmukaisin keino toteuttaa julkisuuslaissa säädetyn tiedonsaannin maksullisuus lakia säädettäessä suunnitellulla tavalla. Oikeusministeriö laajensi myöhemmin työryhmän toirneksiantoa siten, että työryhmän selvitys- ja arviointitehtävä koski myös kunta-hallinnossa noudatettavia hinnoitteluperiaatteita.
1. Työryhmän ehdotukset

Työryhmä, jonka ehdotukset olivat yksimielisiä, piti välttämättömänä julkisuusperiaatteen toteuttamiseen liittyvien maksujen määräytymisperusteiden yhtenäistämistä. Valtion maksuperustelain ja julkisuuslain soveltamisalat ovat erilaiset. Maksuperustelaki koskee vain valtion viranomaisia. Sen soveltamisalan ulkopuolelle jää kokonaan kuntasektori sekä mm. valtion liikelaitokset, joihin sovelletaan julkisuuslakia. Lakien soveltamisalojen erot vaikuttavat myös siihen, minkälaisin keinoin uudistus voidaan toteuttaa yksinkertaisimmin. Työryhmän ehdotuksen mukaan tämä käy helpoimmin ottamalla maksunmääräämisperiaatteita koskevat perussäännökset julkisuus-lakiin (34 §) sekä muuttamalla kuntalakia siten, että siihen otetaan viittaus tähän julkisuuslain säännökseen. Työryhmän ehdotuksen mukaan julkisuus-lain 34 §:ää muutettaisiin ottamalla siihen erityissäännökset, jotka koskevat julkisesta asiakirjasta tai asiakirjan julkisesta osasta annettavista tiedoista perittäviä maksuja.

Julkiseen asiakirjaan tutustuminen viranomaisen luona olisi edelleenkin maksutonta, jos asiakirja voidaan yksilöidä ja löytää vaivattomasti viran-omaisen käytössä olevan asiakirjaluokituksen tai tietojärjestelmän hakutoimintoj en avulla.

Tiedon antamisesta julkisesta asiakirjasta ja asiakirjan julkisesta osasta perittäisiin maksu, joka vastaisi tiedon antamisesta viranomaiselle aiheutuvien kustannusten määrää. Tätäkin alempaa maksua voitaisiin periä laissa osoi‑
VALTIOVARAINMINISTERIÖ	PL 28 00023 VALTIONEUVOSTO	PUH. (09) 1601

2 (3)
tettavissa tapauksissa taikka kuntalain perusteella tehtävän päätöksen mukaisesti. Laki mandollistaisi maksun määräämisen myös sivukohtaisena. Tällainen kiinteä maksu voitaisiin määrätä erikseen tavanomaisille ja vaativammille tietoluovutuksille. Tavanomaisena tietojen antamisena pidettäisiin sellaisen asiakirjan kopion tai tulosteen antamista, joka on yksilöitävissä ja löydettävissä viranomaisen käytössä olevan asiakirjaluokittelun avulla taikka automaattisen tietojenkäsittelyn avulla ylläpidetystä rekisteristä sen haku-toimintojen avulla ja joka on kokonaan julkinen tai josta salassa pidettävien osien poistaminen on vaivatonta.

Valtion maksuperustelain soveltamisalan piiriin kuuluvissa viranomaisissa tavanomaisesta tietojen antamisesta perittävän maksun perusteeksi laskettaviin kustannuksiin ei luettaisi asiakirjan esille hakemisesta ja salassa pidettävien osien poistamisesta aiheutuvia kustannuksia. Maksu voitaisiin jättää kokonaan perimättä, jos kysymys on asiakirjasta, joka on sivumäärältään vähäinen taikka jos pyydetyn asiakirjan antaminen kuuluu viranomaisen neuvonta-, kuulemis- tai tiedotusvelvollisuuden piiriin.

Viranomaisen olisi määriteltävä ennakolta tietojen antamisesta viranomaisen julkisesta asiakirjasta tai asiakirjan julkisesta osasta perittävät maksut. Maksut olisi myös pääsäännön mukaan julkaistava yleisessä tietoverkossa. Velvoitteet liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston julkisen sektorin hallussa olevien tietojen hyväksikäytöstä antaman direktiivin 2003/98/EY täytäntöönpanoon.

Ehdotetun voimaantulosäännöksen mukaan maksuja koskevat asetukset, päätökset ja säännöt olisi saatettava ehdotetun lain mukaisiksi vuoden kuluessa lain voimaan tulosta.

2. Valtiovarainministeriön lausunto

Valtiovarainministeriön edustaja oli mukana työryhmässä, jonka ehdotukset olivat yksimielisiä. Lisähuomioina ehdotusten jatkovalmistelua varten valtiovarainministeriö esittää seuraavaa:

1.	Julkisuuslain 34 §:n muutosehdotuksesta ei selkeällä tavalla käy ilmi, miten maksuista päätettäisiin ja mikä taho niistä päättäisi. Valtion viranomaisten maksujen osalta tarkoituksenmukaista olisi viitata valtion maksuperustelaissa julkisoikeudellisten suoritteiden osalta noudatettavaan menettelyyn (8 §). Säännösehdotuksen 1 momentin toinen lause edellyttää tämän vuoksi selkeyttämistä.

2.	Tavanomaisista tietoluovutuksista poikkeavien tietoluovutusten käsittely-tilanteita olisi perusteltua täydentää myös tilanteisiin, joissa tarvitaan erityisiä automaattisen tietojenkäsittelyn haku-, seulonta-, yhdistely- ja tulostusominaisuuksia. Tällöin ovat kysymyksessä sellaiset käsittelytehtävät, jotka ovat vaatineet ja vaativat käsittelyssä käytettäviltä sovellutuksilta ja järjestelmiltä erityisominaisuuksia, joita ei tarvita tavanomaisessa massakäsittelyssä.

3.	Tiedon antamisesta muissa kuin tavanomaisissa tapauksissa perittäisiin lakiehdotuksen määrittelemin edellytyksin maksu, joka vastaisi viranomaiselle tiedon antamisesta aiheutuvien kustannusten määrää. Maksu esitetään

3 (3)
perittäväksi ainoastaan tiedon antamisesta. Selvyyden vuoksi sekä yhden-mukaisen soveltamisen varmistamiseksi ainakin lain perusteluihin tulisi lisä-tä maininta siitä, mitkä kustannukset luetaan tiedon antamisen kustannuksiin. Tiedon antamisen kustannuksiin sisältyy, jos niitä tulkitaan laajasti, tiedon asiakkaalle saattamisen käsittely-, yhdistely- ja siirtokustannuksia se-kä mm. luotettavan perillemenon varmistamiskustannuksia.

4.	Työryhmän muistioon ei sisälly arviota muutosehdotusten mandollisista taloudellisista vaikutuksista.

5.	Muistiossa on käytetty valtion maksuperustelain osalta väärää säädöskokoelmanumeroa (152/1999). Oikea numero on 152/1992.

Valtiovarainministeriö liittää oheen Tullihallituksen ja Verohallituksen asiasta antamat lausunnot.
R4
Valtiosihteeri kansliapäällikkönä	Raimo Sailas
Osastopäällikkö,
budjettipäällikkö	Tuomas Sukselainen
LIITTEET	Tullihallituksen lausunto 2.9.2004; No 11/930/04 Verohallituksen lausunto 30.8.2004; Dnro 140/09/2004

TIEDOKSI	Valtiovarainministeriön osastot ja yksiköt Budjettiosasto (Hannu Taipale ja Sari Keinänen)

s

TULLIHALLITUS	Lausunto

No 11/930/04

2.9.2004	(vain sähköisesti)
Viite: OM 6/41/2001
Asia: Lausuntopyyntö työryhmän muistiosta: Julkisuusperiaate ja viranomaisten asiakirjojen maksullisuus
Tullihallitus esittää asiassa seuraavaa:

Työryhmän ehdotus on perusteltu, mutta jokseenkin monimutkainen. Herää kysymys, onko monimutkaisuus oikeassa suhteessa viranomaisten muun toiminnan maksullisuuden sääntelyyn.

Lisäksi julkisuuslain 34 §:n 2 ja 4 momenttiin liittyy ehdotetussa muodossa tulkinnanvaraisuutta (vaivaton yksilöitävyys ja löydettävyys sekä asiakirjan antamisen kuuluminen viranomaisen neuvonta-, kuulemis- tai tiedotusvelvoitteen piiriin). Tulkinnanvaraisuus ei liene kuitenkaan vältettävissä.
Arto Lillman Päälakimies

LAUSUNTO
30.08.2004

VERO
SKATT

S
VEROHALLITUS
PL 325 00052 VERO
Valtiovarainministeriö
PL 28	Viite / Diaarinumero
00023 VALTIONEUVOSTO	ADVM 122/05/2004 Dnro:140/09/2004
Valtiovarainministeriön vero-osasto on pyytänyt Verohallituksen lausuntoa oikeusministeriön 9.7.2004 julkaisemasta työryhmämuistiosta Julkisuusperiaate ja viranomaisten asiakirjojen jäljenteiden maksullisuus. Työryhmän ehdotuksen mukaan julkisuuslain 34 § muutettaisiin sisällyttämällä ko. pykälään erityissäännökset, jotka koskevat perittäviä maksuja, kun tieto annetaan julkisesta asiakirjasta tai asiakirjan julkisesta osasta.

Ehdotuksen mukaan tiedon antamisesta jäljenteenä perittäisiin maksu, joka vastaa tiedon antamisesta viranomaiselle aiheutuvien kustannusten mää-rää tai tätä vähempää määrää. Ehdotettu laki mandollistaisi maksun määräämisen myös sivukohtaisena, ja tällainen kiinteä maksu voitaisiin määrätä erikseen tavanomaisille ja vaativille tapauksille. Tavanomaisena tietojen antamisena pidettäisiin sellaisen asiakirjan kopion tai tulosteen antamista, joka on yksilöitävissä ja löydettävissä viranomaisen käytössä olevan asiakirjaluokittelun avulla taikka automaattisen tietojenkäsittelyn avulla ylläpidetystä rekisteristä sen hakutoimintojen avulla ja joka on kokonaan julkinen tai josta salassa pidettävien osien poistaminen on vaivatonta.

Verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta 30.12.1999 annetun lain (1346/99) 2 luvun perusteella itse verotustietojen osalta lakiehdotus tulisi koskemaan vain verotuksen julkisien tietojen luovuttamista. Muiden kuin verotustietojen (esimerkiksi kopiot Verohallituksen ohjeista) luovuttamiseen lakiehdotusta sovellettaisiin aina.

Verohallinnon julkisten tietojen luovuttamiseen liittyvät palvelut on lueteltu VM:n asetuksessa verohallinnon suoritteiden maksullisuudesta 2 §:ssä. Mainittuun säännökseen on koottu liiketaloudellisin perustein hinnoiteltavat suoritteet. Näitä suoritteiden hinnoittelun perusteet julkisuuperiaatteen kannalta tulisi selvittää yleisesti ja tarkistaa ehdotuksen mukaisesti.

Sekä liiketaloudellisia että muita suoritteita koskeva yleistiedote on jo julkaistu verohallinnon internetsivuilla (www Avero.fi; Verohallinnon suoritteiden maksullisuus). Tiedotteessa on kerrottu yleisimpien suoritteiden hinnat, esimerkiksi valokopion hinta on 0,55 € kuitenkin vähintään 5€ tilaukselta.

Verohallitus pitää kannatettavana säädösesityksen tavoitetta yhtenäistää julkisten tietojen luovuttamisen hinnoittelua julkisuusperiaatteeseen nähden. Viranomaisten julkisten asiakirjojen jäljennöksille tulisi olla kaikille vi‑
Verohallitus	www.vero.fi
Haapaniemenkatu 4 A	puh. (09) 7311 36
Helsinki	faksi (09) 7311 3595
VEROH 68181w 5.2004

Pääjohtaja Ylitarkastaja

2(2)
ranomaisille yksi yhteinen selkeä keskimääräinen hinnoitteluperuste. Lakiehdotuksessa on kuitenkin esitetty erisuuruista hinnoitteluperustetta tavanomaisille ja siitä poikkeaville tietojen antamiselle. Tästä aiheutuisi tilannekohtaista tulkintaa ja samalla turhaa lisätyötä, joka ei ole oikeassa suhteessa asian kokonaistaloudelliseen merkitykseen nähden. Keskimääräisenä asiakirjajäljennöksen hinnoitteluperusteena voisikin olla esimerkiksi edellä mainittu 0,55 kuitenkin vähintään 5 €, jos se katsottaisiin julkisuulain periaatteiden mukaisesti oikeaksi.

VERO
SKATT

Verohallitus
Haapaniemenkatu 4 A	www.vero.fi
puh. (09) 7311	36	
Helsinki	faksi (09) 7311	3595	
VEROH 6818/w 5.2004