Dnro Dnr

Päiväys Datum

Viite Hänvisning

lausuntopyyntönne 9.7.2004 OM 6/41/2001

Asia Julkisuusperiaate ja viranomaisten j älj enteiden maksullisuus
Ärende

• • • YMPÄRISTÖMINISTERIÖ M I L J Ö M I N I S T E R I E T MINISTRY OF THE ENVIRONMENT
17.9.2004	YM143/04/2004
Oikeusministeriö
OIK!.. tf	,,,	!II()
2 0. 09. 2004
l,___4O 010 ,: öö/ oo 1-~
rave)
Ympäristöministeriö esittää lausuntonaan asiakohdan työryhmän muistiosta seuraavaa.

Julkisuusperiaatetta ja viranomaisten asiakirjojen jäljenteiden maksullisuutta selvittänyt työryhmä on käsitellyt jäljenteiden maksullisuuden yhtenäistäminen ja julkisuuslain aset-taman tietoj en saatavuuden turvaamisen yhteensovittamista varsin perusteellisesti. Erityisesti on tarkasteltu sitä, ettei julkisista asiakirjoista annettavista tiedoista tai jäljenteistä peritä niin korkeita maksuja, että se rajoittaa tai muutoin haittaa julkisuuslainsäädännön mu-kaista tiedoksisaantioikeutta. Yhdenvertaisuuden toteuttaminen edellyttää, että maksullisuudella ei rajoiteta tätä perusoikeutta.

Kuten muistiossa todetaan, nykyisin perittävät maksut ovat epäyhtenäisiä, muodostuvat joissain tapauksissa varsin korkeiksi ja maksujen määrääminen on myös usein varsin työlästä maksujen vähäisyyteen ja muuhun merkitykseen nähden. Vaikka jäljennösmaksut sinällään on määrätty voimassa olevan valtion maksuperustelain tai muun erityislain perusteella, maksujen epäyhtenäisyys samantyyppisestä suoritteesta näyttää etenkin asiakkaan näkökulmasta vaikeasti ymmärrettävältä.

Kopion antamisessa julkisuuslakiin perustuvan yleisen tiedonsaantioikeuden nojalla on kysymys maksuperustelain mukaisesta julkisoikeudellisesta suoritteesta. Tämä julkisoikeudellinen maksu määrätään omakustannusarvon mukaisesti. Muistiossa ehdotetaan yhtenäisyyden parantamiseksi julkisuuslakiin otettavaksi maksujen määräytymisperuste, joksi esitetään valtionhallinnossa edelleen omakustannusarvoa. Tavanomaisissa tilanteissa, jotka määriteltäisiin julkisuuslaissa, omakustannusarvoon ei luettaisi asiakirjojen esille hakemisesta ja salassa pidettävien tietojen poistamisesta aiheutuvia kustannuksia. Jos tieto on vaivatta yksilöitävissä ja löydettävissä viranomaisten käytössä oleva asiakirjaluokittelun avulla tai saatavissa automaattisen tietojenkäsittelyn avulla ylläpidetystä rekisteristä sen hakutoimintojen avulla, tiedon antaminen julkisesta asiakirjasta olisi maksutonta. Em. ta-valla vaivattomasti saadun tiedon toimittaminen sähköpostitse olisi myös maksutonta.
•	PL 35, 00023 VALTIONEUVOSTO • Puh. (09) 160 07 • Faksi (09) 160 39545 • s-posti kirjaamo.ym@ymparisto.fi • www.ymparisto.fi
•	PB 35, FIN-00023 STATSRÅDET, FINLAND •Tfn +358 0(9) 160 07 • Fax +358 0(9) 160 39545 • e-post kirjaamo.ym@ymparisto.fi • www.ymparisto.fi

2/3
Muistion ehdotukset, jotka tekisivät mandolliseksi maksun perimättä jättämisen edellä kuvatuissa tapauksissa ja toisaalta yhtenäistäisivät maksujen määräytymisperusteita ja samalla myös kohtuullistaisivat maksuja, ovat oikean suuntaisia ja kannatettavia. Ympäristöministeriö katsoo, että ehdotuksessa olisi ollut syytä mennä vielä pidemmälle ns. tavanomaisen jäljennöksen maksun määräämisessä. Kun ottaa huomioon sen, että lähes kaikki viran-omaiset joutuvat tietoja tai jäljennöksiä julkisista asiakirjoista antamaan ja toisaalta niiden merkitys niin työmäärän kuin myös tulojen kannalta on pääosin aika vähäinen kokonaisuuteen nähden, olisi jo tuottavuusmielessä kovin kannatettavaa määrätä ainakin valtionhallinnossa annettaville tavanomaisille jäljennöksille yhtenäiset, sivujen lukumäärän perusteella laskettavat maksut.
Tavanomaisesta poikkeavalle tiedon antamiselle esitetään mandollisuutta määritellä erisuuruinen, sivukohtainen tai muu yksikköhinta. Sinällään ehdotus on nykyistä sekavaa tilannetta parantava. Käytännössä voi olla hankala määritellä keskimääräistä maksua, joka olisi tyydyttävä monenlaisille, poikkeuksellisille tiedon antamistilanteille. Todellisen työmäärän tulisi vaikuttaa maksun suuruuteen tavanomaista vaativimmissa tapauksissa silloin, kun tietoa tuotetaan pyynnöstä, haetaan esille, yhdistetään ja muutoin käsitellään tietoa pyytävän toivomalla tavalla. Kiinteän maksun määrääminen näille ns. vaativille tapauksillekin on harkinnanarvoista, mutta voi olla vaikeaa. ja johtaa jälleen uusiin epäjohdonmukaisuuksiin. Kiinteän tuntihinnan ja työaika-arvion perusteella olisi mandollista antaa kustannus-arvio useimmissa tapauksissa etukäteen.
Maksu voitaisiin jättää perimättä, jos on kysymys asiakirjasta, joka on sivumäärältään vähäinen tai jos pyydetyn asiakirjan antaminen kuuluu viranomaisen neuvonta- kuulemis- tai tiedotusvelvoitteen piiriin. Mikä on sivumäärältään vähäinen, voisi olla syytä määritellä ainakin ohjeellisesti, jotta sitä ei tulkittaisi kovin eritavalla. Eräs mandollisuus voisi olla vähimmäisveloituksen määrittely niin, että veloitus ylittää vähintään laskutuskustannukset. Pelkkä laskutuksen hoitaminen pienissä maksuissa aiheuttaa kustannuksia helposti enemmän kuin tulot ovat. Sinällään joustavuuden ja viranomaisten oman harkintavallan lisääminen on kannatettavaa järkevän toiminnan takaamiseksi. Asianosaisjulkisuutta palvelevien asiakirjoj en maksuttomuus vaikuttaa myös perustellulta.
Tulkinta- ja määrittelyongelmia saattaa liittyä muistion johtopäätöksissä esitettyyn 6-kohtaan, jonka mukaan neuvontaan liittyvät asiakirjat samoin kuin kansalais- ja edunvalvontajärjestöjen osallistumisoikeuksien sekä tiedotusvälineiden kautta tapahtuvan valmistelun julkisuuden kannalta keskeisiä valtion viranomaisten asiakirjoj a annettaessa maksu voitaisiin yleensä jättää perimättä. Kyseiset toimeksiannot voivat olla varsin työläitäkin ja kyse voi olla vaikkapa hyvin marginaalisesta edunvalvonnasta. Ympäristöministeriön hallinnonalan asioissa noudatetaan varsin laajaa avoimuutta ja em. periaate antaa joka tapauksessa kannatettavaa joustavuutta. Eri viranomaisten tulkinnat saattavat kuitenkin vaihdella ja johtaa asiakkaan kannalta vaikeasti ymmärrettävään epäjohdonmukaisuuteen.

Ympäristöministeriön hallinnonalan maksuasetuksissa on julkisista asiakirjoista perittävät jäljennösmaksut määritelty julkisoikeudellisista suoritteista perittäviksi maksuiksi. Maksut on jo nyt yhtenäistetty keskimääräisen omakustannusarvon perusteella ja porrastettu sivu-määrän perusteella kolmeen luokkaan. Myös kiinteä lähetysmaksu on käytössä. Ehdotetut muutokset aiheuttanevat maksun alentamistarpeen, jos tiedon hausta ja julkisuuden arvioinnista aiheutuvia kustannuksia ei veloiteta. Epäkohdaksi on todettu, että kun esimerkiksi valtioneuvoston tekemä Natura-päätöksen tiedoista on mandollista saada tieto valtioneuvoston kirjaamosta ja toisaalta ministeriöstä, jäljennöksistä perittävät maksut ovat erilaiset. Vastaanottajan on hankala ymmärtää eron perusteita. Tällaiset ongelmat poistuisivat valtionhallinnon yhtenäisillä jäljennösmaksuilla.

Hallintoyksikön päällikkö,

talousjohtaja	Oili Hintsala

3/3
Muistiossa on käsitelty viranomaisten välisen tiedon maksullisuutta ja maksujen merkitystä viranomaisten keskinäisen tietohuollon edistämisessä. Ympäristöministeriö pi-tää hyvänä linjausta , ettei maksuja peritä julkisoikeudellisista suoritteista valtion viran-omaisten kesken, jollei kyseistä suoritetta tuoteta myös muille. Tietojen luovuttamista koskevat maksullisuuskysymykset ovat olleet usean selvityksen kohteena ja toivottavaa olisi, että asiasta saataisiin selkeät, yhtenevät ja mandollisimman tasapuoliset suositukset, joita kaikki osapuolet noudattaisivat.
OL'

Lainsäädäntöneuvos

(* G 9~Ce Riitta Rönn