HELSINGIN KÄRÄJÄOIKEUS		7.2.2005
Laamanni

Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto

Viite: kirjeenne 22.12.2004
OM 24/41/2003 (OM008:00/2004)

Asia: lausunto rikosvahinkolain uudistamisesta

1. Yleistä

Rikosvahinkolaki ehdotetaan kumottavaksi ja korvattavaksi uudella saman nimisellä ja pitkälti saman sisältöisellä lailla. Ehdotuksessa on huomioitu 1.1.2006 voimaantulevan vahingonkorvauslain muutokset ja EU:n direktiivin mukanaan tuomat muutokset. Lain menettelysäännöt eivät muutoin sanottavasti muutu.
 
Oleellisin lainmuutos on valtiokonttorin itsenäisen päätösvallan supistaminen ja korvausten maksaminen valtion varoista tuomioistuimen tuomion mukaisesti. Tämä sääntö mahdollisine poikkeuksineen tulisi selkeästi kirjata lakiin.

Valtion varoista maksettaville korvauksille on asetettu eri korvausmuotojen mukaan määräytyvä katto. Käräjäoikeus pitää ehdotuksen sääntelytapaa sinänsä perusteltuna.

2. Yksityiskohtaisia huomautuksia

6 ja 8 §

Läheisten henkilöiden piiri on oikeuskäytännössä laajentunut siitä, mitä nykyistä vahingonkorvauslakia säädettäessä tarkoitettiin. Ehdotuksen mukaan rikosvahinkolain soveltamisessa tukeuduttaisiin vahingonkorvauslakiin. Käräjäoikeus esittää harkittavaksi, olisiko läheisten piiriä pyrittävä määrittelemään laissa tarkemmin.

9 §

Ehdotuksen mukaan sille, jonka seksuaalista itsemääräämisoikeutta on loukattu, voidaan maksaa kärsimyksestä enintään 8.000 euroa. Enimmäismäärä esimerkiksi pitkään jatkuneen vapaudenloukkauksen tai raa´ankin murhan yrityksen kohteelle on vain 3.000 euroa. Lisäedellytyksenä jälkimmäisessä tapauksessa on lisäksi loukkauksen erityinen vakavuus.

Kysymyksessä on arvovalinta, jota käräjäoikeus ei pidä onnistuneena. Ainakin valinta olisi perusteltava. Nyt se on vain todettu perusteluissa lakitekstin sanat toistamalla.

Vahingonkorvauslain 5 luvun 6 §:n ensi vuoden alusta voimaantulevan säännöksen mukaan myös (tavallisen) pahoinpitelyn uhrille voidaan poikkeuksellisesti maksaa vahingonkorvausta kärsimyksestä. Tämä korvaus on rajattu valtion varoista maksettavien korvausten ulkopuolelle mitenkään asiaa perustelematta. Kun ehdotuksessa muutoin korostetaan sen yhteneväisyyttä vahingonkorvauslain kanssa, jää odottamaan perusteita valinnalle.

20 §

Pienin valtion varoista yhteensä korvattava vahinko olisi 170 euroa. Vahingot sattuvat varsin usein heikko-osaisimmille, joille pienikin korvaus on suuri asia. Nykyisessä laissa raja on 34 euroa.

21 §

Ehdotuksen mukaan korvaukselle ei makseta korkoa. Säännös vastaa voimassaolevaa lakia. Ehdotusta ei ole muutoin perusteltu. Koska valtion “vahingonkorvausvastuu” on aina toissijaista voitaneen ratkaisu hyväksyä. Uhrilla on oikeus vaatia viivästyskorot tuomion mukaisesti tuomitulta.

30 §

Ehdotuksen ja sen perustelujen kautta linjan kulkeva pääperiaate on, että tuomioistuimen käsittelemässä asiassa tuomioistuin tutkii vahingonkorvauksen perusteen ja määrän. Lähtökohtana on, ettei valtiokonttori yleensä enää ota asiaan kantaa ja maksaa korvauksen tuomioistuimen tuomion mukaisesti. Perusteluissa mainituissa yksittäistapauksissa valtiokonttorille luonnollisesti jäisi itsenäistä harkintavaltaa.

Lakiehdotukseen on tästä lähtökohdasta huolimatta kirjoitettu nykyisen lain täysin päinvastainen kanta pääsäännöksi. Ehdotuksen mukainen pääsääntö tulisi kirjata auki selkeästi lakiin.

Lausunnon on valmistellut käräjätuomari Jouko Räsänen ja se on käsitelty käräjäoikeuden johtoryhmässä.

Laamanni Kauko Huttunen