OULUN KÄRÄJÄOIKEUS		LAUSUNTO
Rata-aukio 2, 90100 Oulu
PL 141, 90101 Oulu
Puhelin     0103649500			21.2.2005
Telekopio 0103649615
Sähköposti Oulu.ko@om.fi

Oikeusministeriölle

Viite: Oikeusministeriön kirje 22.12.2004 Dnro 24/41/2003

Asia:  Lausunto rikosvahinkolain uudistamistyöryhmän mietinnöstä 2004:16.

Oikeusministeriö on pyytänyt käräjäoikeudelta lausuntoa edellä mainitusta mietinnöstä. Lausunto on käsitelty käräjäoikeuden johtoryhmässä. Käräjäoikeus esittää kunnioittaen seuraavaa.

Yleistä

Työryhmän ehdotusten perustavoitteina on parantaa henkilövahingon kärsineen rikoksen uhrin oikeutta korvaukseen ja selkeyttää korvaussääntelyä. Käräjäoikeus pitää perustavoitteita kannatettavina ja hyväksyttävinä. 

Törkeiden väkivaltarikosten uhrien korvaussuojan parantaminen, rikoksen uhrin läheisten aseman selkeyttäminen ja kuolleen läheisen oikeus korvaukseen saattavat rikoksen uhrin selvästi parempaan asemaan kuin tällä hetkellä. Myöskin se, että rikosvahinkolain nojalla maksettavat korvaukset tulisivat  määräytymään yhdenmukaisesti tuomioistuimessa tuomittujen korvausten kanssa, on selkeä parannus. Mietinnössä ehdotettu lakiteksti ei kuitenkaan takaa, että tavoite täysimääräisesti toteutuu. Tästä käräjäoikeus lausuu enemmän yksityiskohtaisissa huomioissa.  

Käräjäoikeuden mielestä lähtökohdaksi on asetettava se, että rikoksella aiheutettujen vahinkojen korvaamiseen pitäisi pyrkiä mahdollisimman kattavasti kaikkien vahingonkorvauslaissa säädettyjen vahinkolajien kohdalla. Tähän nähden rikoksella surmansa saaneen läheisen kärsimyksen rajaamista korvausjärjestelmän ulkopuolelle ei ole, työryhmän esittämistä asianmukaisista perusteluista huolimatta (mietinnön s. 15), välttämättä pidettävä hyvänä ratkaisuna. 

Käräjäoikeus pitää hyvänä uudistuksena sitä, että työryhmä esittää henkilövahinkoasiain neuvottelukunnan suositusten soveltamisen laajentamista ja tehostamista. 

Yksityiskohtaiset huomiot

Käräjäoikeus esittää, että lakitekstin pykäliin 5, 6 ja 8 lisätään tarkennuksena, että ansiotulo käsittää myös sairasvakuutuslain nojalla maksettavan päivärahan tai muun ansiotulon sijaan tulevan korvauksen. Mietinnön perusteluissa on todettu, että sairausvakuutuslain nojalla maksettava päiväraha katsotaan ansiotuloksi. Tätä tulkintaa ei kuitenkaan voida pitää niin selvänä ja vakiintuneena, että asia voitaisiin jättää pelkästään perusteluista ilmenevän kannanoton varaan.

Koska mietinnön 8 §:ssä on selkeästi tarkoitettu muuttaa nykyistä korvauskäytäntöä, olisi perusteltua kirjata nimenomaisesti lakiin henkilön oikeus saada korvaus hautajaisiin saapumisesta aiheutuneista kohtuullisista matkakuluista.

Selvänä puutteena on pidettävä sitä, että mietinnössä ei ole kärsimyksen korvaamista koskevan 9 §:n kohdalla tarkemmin selostettu erityisen vakava - termin sisältöä, etenkin kun se poikkeaa vahingonkorvauslaissa olevasta määritelmästä. Kärsimyskorvauksen saamisen varsin tiukaksi katsottavaa lähtökohtaa on siten pidettävä liian tulkinnanvarainen. 

Oikeus kärsimyskorvaukseen on rajoitettu vain tiettyihin 9 §:ssä lueteltuihin rikoksiin. Pahoinpitely on mietinnön perusteluiden mukaan tarkoituksella jätetty korvaukseen oikeuttavien rikosten ulkopuolelle. Käräjäoikeus kiinnittää huomiota siihen, että 9 §:ssä tarkoitettu muu näihin rinnastettava rikos voi yksittäisessä tapauksessa olla myös pahoinpitelyrikos, mikäli henkilökohtaista koskemattomuutta on erityisen vakavasti loukattu teolla, joka ei kuitenkaan rikosoikeudellisessa arvioinnissa lopulta täytä esim. törkeän pahoinpitelyn tunnusmerkistöä. 

Kuten edellä on todettu, käräjäoikeus ei pidä mietinnön 30 pykälää onnistuneena. Lakitekstin tulisi paremmin ilmentää tavoitetta. Tämän vuoksi pykälä pitäisi kirjoittaa siten, että Valtiokonttori on sidottu tuomioistuimen korvausasiassa antamaan ratkaisuun. Tästä pääsäännöstä voitaisiin poiketa mietinnössä selostetuin erityisin perustein. 

Käräjäoikeus kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että tuomioistuimen ratkaisusta ei saisi poiketa tuomittujen määrien osalta silloinkaan kun korvaus olennaisesti poikkeaa yleisestä oikeus- ja korvauskäytännöstä. Tuomioistuimen ratkaisun voidaan nimittäin katsoa perustuvan olennaisesti perusteellisempaan menettelyyn ja selvitykseen kuin mitä valtiokonttorin kirjallisessa prosessissa voidaan saavuttaa. Sama huomio koskee myös syy-yhteyden olemassaolon ja sovittelun edellytysten arviointia.

Mietinnön muutoksenhakua koskevan 38 §:n kohdalla käräjäoikeus toteaa, että jos Valtiokonttorin sidonnaisuus tuomioistuimen ratkaisuun olisi tiukempi kuin ehdotetaan, vältettäisiin monissa tapauksissa korvauskysymysten kaksinkertainen käsittely yleisissä tuomioistuimissa ja vakuutusoikeudessa. Korvauskysymys voi olla  käsitelty ja lainvoimaisesti ratkaistu yleisissä tuomioistuimissa mahdollisesti aina korkeinta oikeutta myöten. 

Lopuksi käräjäoikeus yhtyy mietinnön liitteenä olevan muistion kannanottoihin siltä osin kun siinä on käsitelty tuomioistuimen roolia rikosvahinkojen korvausjärjestelmistä tiedottamisessa.

Laamanni 		Harri Mäkinen

Hallintopäällikkö	Jyrki Määttä

tall: 1 os.\hpäll\lausunnot\vahinko.rtf