R KOSUW31
Sy

PÄ . YS
Keskustoimisto
PL 168, 00141 Helsinki www. rikosuhripaivystys.fi

24.1.2005

Oikeusministeriö
La i nva l m istel uosasto
PL 25, 00023 Valtioneuvosto

6. U t 2005
C L oN `i ote-(33

LAUSUNTO RIKOSVAHINKOLAIN UUDISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ (Työryhmämietintö 2004:16)

Rikosuhripäivystys pitää tavoitetta rikosvahingon kärsineiden yhdenvertaisen kohtelun edistämistä mm. yhtenäistämällä oikeus- ja korvauskäytäntöä, erittäin tärkeänä ja tarpeellisena uudistustavoitteena. Tavoite korvausjärjestelmän läpinäkyvyydestä ja korvausten ennakoitavuudesta on rikoksen uhrin edun mukaista.

Kokonaisuutena rikosvahinkolain uudistamistyötyhmän mietinnössä esitetyt toimenpide-ehdotukset ovat asetettujen tavoitteiden ja siten myös rikoksen uhrin edun mukaisia. Ehdotukset on hyvin perusteltu, mikä lisää niiden
hyväksyttävyyttä myös niissä kohdin, joissa rikoksen uhrin etu ei parhaalla mandollisella tavalla tule huomioiduksi.

Lähtökohdan olleessa se, että uudistuksen toteutukselle on annettu tietty euromääräinen katto, on työryhmässä jouduttu tekemään ilmeisen vaikeitakin valintoja.

1. Tuomioistuimen päätöksen ja valtiokonttorin ratkaisun lähentämistä on jo pitkään odotettu. On edelleen perusteltua, että ratkaisun tekeminen jää valtiokonttorille yhtä lailla talouden hallinnan syistä kuin siitä syystä, että valtiokonttori voi näin tukea kansalaisten yhdenvertaisuutta korvauskäytännöissä. Valtiokonttorille tuleva velvoite perustella tuomioistuimen päätöksestä poikkeava ratkaisunsa on odotettu parannus, joka vahvistaa kansalaisen oikeutta vaikuttaa itseään koskeviin päätöksiin.
Ensi- ja turvakotienliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Kirkkohallitus / KDYK, Suomen Mielenterveysseura, Suomen Punainen Risti, Suomen Setlementtiliitto, Unioni Naisasialiitto Suomessa

2.	Ehdotus siirtyä nykyistä selkeämmin kärsimyksen korvaamisesta henkilö-vahingon korvaamiseen vaikuttaa oikeudenmukaiselta, joskin siihen mitä ilmeisemmin liittyy aikaisempaa voimakkaampi kontrolli korvauksen käytöstä. Vaikka ehdotus on hyväksyttävästi perusteltu, on silti kyseenalaista, onko vahingonkorvausjärjestelmän tehtävä kontrolloida kansalaisten rahankäyttöä.
Korvauksen määräämisen perusteissa kärsimyksen korvausten yläraja on keinotekoinen, joskin ymmärrettävä ja hyväksyttävissä talouden hallinnan syistä. Ylärajojen määrittelemisellä voi myös olla samantyyppisissä rikoksissa tuomioistuinten ratkaisujen toisiaan lähenevä vaikutus, mikä puolestaan lisää kansalaisten yhdenvertaisuutta. Työryhmän kanta, että törkeissä väkivalta-rikoksissa kärsimyskorvauksen ylläraja on selkeästi matalampi kuin seksuaalirikoksissa, on arvovalinta. Todellisuudessa kärsimys on aina yksilöllinen kokemus, jonka määrä tai vaikutus ei ole pelkästään siihen johtaneesta tapahtumasta määriteltävissä. Ehdotus on kuitenkin hyväksyttävissä, kun sen seurauksena kärsimyskorvaukseen oikeutettujen piiri laajenee tärkeisiin väkivaltarikoksiin. Seksuaalirikosten kärsimyskorvauksen ylempi katto takaa, ettei sellaisten rikosten uhrien asema heikkene aikaisemmasta. Nykyisessä järjestelmässä on koettu epäoikeudenmukaiseksi se, että vain seksuaali- tai vapauteen kohdistuvissa rikoksissa on ollut oikeus kärsimyskorvaukseen.
Rikoksen uhrin omaisen oikeus kulukorvauksiin uhrin hoitamisesta johtuvista kuluista tukee omaisen osallistumista uhrin kuntoutukseen. Sen mandolliset pitkän ajan vaikutukset voivat myös taloudellisesti maksaa itsensä takaisin esimerkiksi tapauksissa joissa uhri voidaan siirtää laitoshoidosta kotihoitoon aikaisemmin kuin mitä se ilman omaisen tukea olisi mandollista. Tavoite kaikkien korvaukseen oikeutettujen yhtäläisestä mandollisuudesta saada tieto oikeuksistaan on myös yhdenvertaisuustavoitteen mukainen.
Ehdotus surmansa saaneen erityisen läheisen oikeudesta korvaukseen terapiasta tai vastaavasta ja ansionmenetyksestä, ei ole kaikin osin kiistattoman kannatettava. Hyvää ehdotuksessa on, että erityisen läheisen henkilön määritelmä tarkentuu ja käytännössä laajenee. Nykykäytännössä se on tarkoittanut samassa taloudessa asuvaa, mikä on sulkenut joissain tapauksissa korvauksen ulkopuolelle henkilöitä, jotka lain alkuperäisen tarkoituksen ja hengen mukaan olisivat kuuluneet sen piiriin. Automaattisen korvauksen poistuminen ja korvautuminen hoitokorvauksilla merkitsee

-r

korvaussumman käyttötarkoituksen kontrollointia. Viitaten tämän lausunnon kohtaan kaksi ei sen määritteleminen, miten kansalainen käyttää hänelle kuuluvan korvauksen, mielestämme ole vahingonkorvausjärjestelmän tehtävä. Hyvää "automaattikorvauksen" vaihtumisessa hoitokulukorvauksiksi on se, että hoitokulukorvausta voidaan maksaa jopa enemmän.

6.	Valtiokonttorin osuuden vahvistaminen ulkomailla tapahtuneen rikoksen korvaus-hakemusten käsittelyssä on hyvä tapa panna täytäntöön rikosuhridirektiivi.

7.	Rikosvahinkolautakunnan lakkauttaminen ei mitä ilmeisimmin heikennä rikoksen uhrin asemaa. Lakkauttamispäätös on hyvin perusteltu, tarpeetonta on turha jatkaa. Korvaushakemusten käsittelyaikojen lyheneminen lautakunnan lakkauttaminen myötä, on rikoksen uhrin edun ja työryhmän asettaman tavoitteen mukainen.

8.	Tiedotusvastuun lisääminen poliisille vahingonkorvausjärjestelmästä esitutkinta-vaiheessa on hyvä tavoite. Rikosuhripäivystyksen kanta on, että tiedotusta yleensä rikosvahinkokorvauksista, rikosprosessista ja rikoksen uhrille kohdennetuista tuki- ja neuvontapalveluista tulisi lisätä ja tuottaa entistä enemmän keskitetysti ja kansankielellä. Tiedotuksen vastuun jakaminen ja pirstaloiminen eri tahoille tuottaa vääjäämättä väliinputoajia, henkilöitä, jotka saavat vain osan tarvitsemastaan tiedota voidakseen toimia oikeuksiensa mukaisesti. Keskitetty, tehostettu tiedotus vahvistaa kansalaisten yhdenvertaista mandollisuutta toimia oman etunsa ja oikeuksiensa mukaisesti.

9.	Mietinnössä kirjattujen parannusehdotusten lisäksi tulisi vahingonkorvausten osalta helpottaa korvaukseen oikeutettuja korvausten perimisessä. On kohtuutonta, että uhrin on saatuaan oikeuden päätökset tuomituista korvauksista, itse käynnistettävä korvausten perintä. Nykyinen käytäntö tukee kansalaisten eriarvoisuutta, sillä ne henkilöt, joilla on osaamista erilaisten anomusten tekemisessä ja viranomaisbyrokratiassa toimimisessa, osaavat hakea tietoa ja toimia oikeuksiensa mukaisesti, kun ne joilla näitä taitoja ei ole, jäävät helposti vaille oikeuksiensa toteutumista.

Petra Kjällman
Rikosuhripäivystyksen toiminnanjohtaja