Oikeusministeriö

PL 25

00023  VALTIONEUVOSTO

Viite: Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston  lausuntopyyntö 22.12.2004

LAUSUNTO RIKOSVAHINKOLAIN UUDISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ
(Työryhmämietintö 2004:16)

Raiskauskriisikeskus Tukinainen, Tukinainen ry on antanut oikeusministeriön lainvalmisteluosastolle aiemman lausunnon 18.12.2003 koskien rikosvahinkolain uudistamista ja siihen liittyviä arviomuistiossa käsiteltyjä kysymyksiä. Pyydämme huomioimaan tuossa lausunnossa esitetyt näkökantamme myös tässä yhteydessä. Lisäksi lausumme seuraavaa:

2 Esityksen tavoitteet  ja keskeiset ehdotukset

2.1 Kärsimyksen korvaaminen

Raiskauskriisikeskus Tukinainen ei pidä täysin onnistuneena työryhmän kannanottoa kärsimyskorvausten osalta. Henkilövahingon ja kärsimyksen erottaminen toisistaan on asianmukaista. Rikosvahinkolain soveltamisessa ei voida kuitenkaan pitää oikeudenmukaisena lähtökohtana eri vahinkolajien asettamista eriarvoiseen asemaan työryhmän esittämällä tavalla. Työryhmämietinnön kohdassa 2.1. sivulla 15 esitetään korvausjärjestelmän perustavoitteeksi henkilövahinkojen ensisijaisen korvaamisen ja vasta toissijaisesti kärsimyksen korvaamisen. Työryhmä on edelleen päätynyt esittämään rikoksen uhrille aiheutuneen kärsimyskorvaukselle enimmäismäärää. Raiskauskriisikeskus Tukinaisen mielestä rikosvahinkolakia koskevaa lakiesitystä tulee muuttaa, sillä työryhmän esityksen mukaan lain sisältö tulisi johtamaan epäoikeudenmukaiseen lain soveltamiseen seksuaalirikoksen uhrin kannalta. Raiskauskriisikeskus Tukinainen ei hyväksy lakiesitystä näiltä osin. Tiedossa on, että rikosvahinkolautakunta jo nyt kärsimyskorvauksia koskevissa suosituksissaan on ollut varsin nihkeä, mistä johtuen kärsimyksestä maksettavat korvaukset seksuaalirikosten uhreille ovat olleet erittäin alhaiset. Seksuaalirikoksen uhrille henkisestä kärsimyksestä maksettava enimmäismäärä 8000 euroa, vaikkakin esityksessä sen todetaan olevan korkeampi kuin muutoin kärsimyskorvaukselle ehdotettu 3000 euron katto, ei ole määrällisesti hyväksyttävissä.          

Työryhmä on esittänyt enimmäismäärää myös kivun ja säryn osalta ja eritellyt näkökantaansa myös psyykkisen tilan häiriintymisen osalta. Mietinnössä on selvitelty psyykkisen tilan häiriintymistä ja sen korvaamista henkilövahinkona kipuun ja särkyyn rinnastuvana kärsimyksenä. Ongelmallisena seksuaalirikoksen uhrin kannalta on kuitenkin useimmiten psyykkisen tilan häiriintymisen toteen näyttäminen siten, kuin rikosvahinkolain uudistamistyöryhmän mietinnössä se ymmärretään. Tässä kohdin seksuaalirikosten erityisluonnetta ei ole huomioitu.

Ensisijaisesti tärkein vahingonkorvauksen muoto seksuaalirikoksen uhrille on korvaus henkisestä kärsimyksestä. Mikäli nyt esityksen mukaisesti ensisijaisesti pitäisikin käsittää henkinen kärsimys psyykkisen tilan häiriintymisenä, näyttökynnys seksuaalirikoksen uhrin kannalta nousee tarpeettomasti. Psyykkisen tilan häiriintymisellä ymmärretään oikeuskäytännössä toisenlaista psyykkistä tilannetta kuin esimerkiksi itse rikostilanteesta aiheutuneella henkisellä kärsimyksellä. Rikosvahinkolain uudistaminen ei tältä osin muuta tuomioistuinkäytäntöä ja siellä vaadittua suhteellisen korkeaa kynnystä psyykkisen tilan häiriintymisen toteamisen osalta. Valtiokonttori edelleen edellyttää useimmiten tuomioistuimen tuomiota vastaajan korvausvelvollisuudesta, ennen kuin se tekee päätöksen seksuaalirikoksen uhrille maksettavista korvauksista. Sille, ettei korvauksia useinkaan ole vaadittu psyykkisen tilan häiriintymisen osalta, lienee siten perustelunsa. Oikeuskäytännössä psyykkisen tilan häiriintyminen ei ole ollut vahingonkorvausoikeudellisesti helppo asia ratkaista. 

Haluamme, ettei esitetyn rikosvahinkolain mukainen uusi korvauskäytäntö johda siihen, että seksuaalirikoksen uhrin oikeus saada korvauksia kärsimyksestä rikosvahinkolain nojalla vaarantuu ennestäänkin jo tunnetusti tiukan soveltamiskäytännön ja laissa esitetyn enimmäismäärän johdosta. Valtiontalouden säästötoimenpiteet eivät saa vaarantaa seksuaalirikoksen uhrin oikeutta asianmukaisiin korvauksiin henkisestä kärsimyksestä rikosvahinkolain nojalla. Kuten rikosvahinkolain uudistamistyöryhmän mietinnössäkin rikosvahinkolain yksityiskohtaisissa perusteluissa sivulla 39 todetaan, valtaosa niistä rikoksista, joiden perusteella suoritetaan korvausta kärsimyksestä, on nimenomaan seksuaalisen itsemääräämisoikeuden loukkauksia.  

2.7. Korvausjärjestelmän toiminnan tehostaminen

Rikosvahinkolautakunnan lakkauttaminen toivottavasti nopeuttaa korvaushakemusten käsittelyä. Seksuaalirikosten osalta hakemusten käsittelyajat ovat olleet tavattoman pitkiä, nykyisin jo yli vuoden kestäviä. Vahingonkorvauslain uudistamisen yhteydessä suunnitellulla henkilövahinkoasiain neuvottelukunnalla pitää olla tarvittavaa asiantuntemusta myös seksuaalirikosten osalta. Sen mahdolliset suositukset eivät saisi muodostaa jäykkää korvausjärjestelmää. Mikäli suositukset sitovat korvausasioissa päätöksentekijät niin, etteivät he voi tarvittaessa tehdä niistä ylöspäin poikkeavia korvauspäätöksiä, järjestelmä ei ole paras mahdollinen. Seksuaalirikokset eivät ole rinnastettavissa esimerkiksi liikennevahinkoihin tai tapaturmiin, joten tehtäessä korvauspäätöksiä henkisen kärsimyksen osalta on voitava soveltaa lakia myös tapauskohtaisesti massapäätösten sijaan.    

2.9. Muita muutosehdotuksia

Hakemuskulujen korvaaminen

Raiskauskriisikeskus Tukinainen pitää erittäin onnistuneena työryhmän esitystä siitä, että rikosvahinkolain mukaisissa hakemusasoissa maksetaan hakemuskulut myös hakijalle, jolle on asian tuomioistuinkäsittelyä varten määrätty oikeudenkäyntiavustaja oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvun 1a §:n nojalla.

Yksityiskohtaiset perustelut

1 Lakiehdotusten perustelut
1.1 Rikosvahinkolaki

2. luku Korvattava vahinko
Henkilövahinko ja kärsimys

4 §:ssä on selvennetty lakitekstiin, mitä sairaanhoitokustannuksilla tarkoitetaan. Tätä pidämme erittäin tarpeellisena. Työryhmämietinnön sivulla 35 on täsmennetty 3 momentin sanavalintaa, ja todettu säännöksellä tarkoitetun kirjata lakiin nykyinen soveltamiskäytäntö. Pyydämmekin kiinnittämään erityistä huomiota valtiokonttorin laintulkintaan terapiakustannusten korvaamisten osalta. Tätä pykälää sovellettaessa on tärkeää ymmärtää, että seksuaalirikoksen uhrin terapiakustannukset ovat todellakin tässä kohdin tarkoitettuja rikosvahinkolain nojalla korvattavia sairaanhoitokustannuksia tai niihin rinnastuvia muita tarpeellisia kuluja. Psykoterapia, kriisi- tai muu vastaava terapia tulevat siten korvattavaksi tämän pykälän mukaisesti. Terapian tarpeen arvioi aina asiantuntija. Seksuaalirikoksen uhrille tulee korvata asiantuntijan arvioima lyhyt- ja/tai pitkäaikainen hoito/terapia kuten psykoterapia tai kriisiterapia. Huomautamme, että valtiokonttorin päätökset tässä kohdin ovat olleet horjuvia. Jotkut päätöksentekijät ovat nähneet seksuaalirikoksen uhrille aiheutuneet  terapiakustannukset sellaisina kuntoutuskuluina, joita valtiokonttori ei ole korvannut sairaanhoitokustannuksina tai niihin välittömästi liittyvinä kustannuksina. Tällaiset päätökset ovat olleet selvästikin rikosvahinkolain hengen vastaisia. Pidämmekin tärkeänä, että kaikki valtiokonttorin päätöksentekijät tuntevat lain tarkoituksen myös terapia- ja hoitokustannusten osalta. 

9 § Kärsimyksen korvaaminen

Seksuaalisen itsemääräämisoikeuden mainitseminen erikseen säännöksessä on perusteltua ja lain soveltamista selkiyttävää. Muilta osin viittaamme edellä tässä lausunnossa kärsimyksen korvaamisen osalta esittämiimme näkökohtiin.

Helsingissä, helmikuun 17. päivänä 2005

Raiskauskriisikeskus Tukinainen

Kristiina Valkama			Riitta Silver		
toiminnanjohtaja			lakimies