VALTIOVARAINMINISTERIÖ	lausunto	VM 49/05/2006	
	Vero-osasto			
	     	4.5.2006		

				
Oikeusministeriö

Oikeusministeriön lausuntopyyntö 9.3.2006; OM 15/42/2005
työryhmäMietintö tulliselvitysrikoksia koskevasta lainsäädännöstä 

Työryhmämietinnön valmistelusta

Oikeusministeriö on pyytänyt lausuntoa tulliselvitysrikoksia koskevaa lainsäädäntöä käsittelevästä työryhmämietinnöstä. Mietintö sisältää hallituksen esityksen muotoon laaditun ehdotuksen rikoslakiin lisättävistä uusista rangaistussäännöksistä, joilla kriminalisoitaisiin tullitoimenpiteeseen liittyvän ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönti tai tullitoimenpiteeseen liittyvän väärän tai puutteellisen tiedon antaminen tulliviranomaiselle. 

Oikeusministeriön asettaman työryhmän tehtävänä oli arvioida, tarvitaanko tulliselvitysrikoksia koskevaa rangaistussääntelyä ja myönteisessä tapauksessa laatia lainsääntöehdotus. Työryhmässä oli edustajat oikeusministeriöstä, valtiovarainministeriöstä, Vantaan käräjäoikeudesta ja Tullihallituksesta. Työryhmässä päädyttiin enemmistön näkemysten mukaisesti valmistelemaan ehdotus rikoslakiin lisättävistä uusista tulliselvitysrikoksia koskevista rangaistussäännöksistä. Valtiovarainministeriön edustajan näkemykset sääntelyn tarpeellisuudesta ja tarkoituksenmukaisuudesta sekä sisällöstä poikkesivat työryhmän enemmistön linjasta. Valtiovarainministeriön edustaja jätti myös eriävän mielipiteen työryhmämietinnöstä. 

Valtiovarainministeriö yhtyy edustajansa eriävään mielipiteeseen ja siinä esitettyihin näkemyksiin. Valtiovarainministeriö korostaa, että ehdotuksen tavoitteet, kuten kansainvälisen talousrikollisuuden torjunnan edistäminen, ovat sinänsä kannatettavia. Valtiovarainministeriöllä on kuitenkin erilainen näkemys erityisesti niistä keinoista, joilla mietinnössä mainittuihin tavoitteisiin tulisi pyrkiä.  

Tulliselvitysrikossääntelyn keskeisistä ongelmista

Mietinnössä esitetään kriminalisoitavaksi laajasti ja selvästi nykyistä ankarammin väärien tai puutteellisten tietojen antaminen tulliviranomaiselle tai ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönti uudella rikosnimikkeellä. Tulliselvitysrikossääntelyn soveltamisala kattaisi lähtökohtaisesti kaikkiin tullilaitoksen toimivaltaan kuuluviin virkatoimiin, siis myös muihin kuin tulliselvitykseen, liittyvän ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyömisen ja väärän tai puutteellisen tiedon antamisen tulliviranomaiselle tullirikosten esitutkintaa lukuun ottamatta.
 
Valtiovarainministeriö oudoksuu, että laajan soveltamisalan ja veropetoksen kanssa yhtäläisen rangaistusasteikon omaavan tulliselvitysrikoksen säätämistä perusteellaan mietinnössä käsitellyillä arvonlisäverotukseen liittyvillä ongelmilla. Tulliselvitysrikossääntelyn tarpeellisuuden arvioinnin tulisi perustua yleisemmin siihen, edellyttääkö Tullin asema kansainvälisen tavaraliikenteen valvojana uutta kriminalisointia.

Valtiovarainministeriö kiinnittää huomiota siihen, että työryhmämietinnössä käsitellyissä ongelmissa on kysymys maahantuonnin ja viennin yhteydessä tapahtuvien veropetosten toteen näyttämiseen tietyissä olosuhteissa liittyvistä vaikeuksista. Valtiovarainministeriön käsityksen mukaan nykyisellä rikoslain veropetossääntelyllä voidaan normaalitilanteessa puuttua maahantuonnin ja viennin yhteydessä tapahtuviin veropetoksiin. 

Lisäksi on huomattava, että suurimmalla osalla Suomessa tapahtuvista arvonlisäveropetoksista ei ole kansainvälistä liityntää eikä ole tavanomaista että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan liittyvillä petoksilla olisi liityntä kolmansiin maihin. Mietinnössä käsitellyt näyttöongelmat ovat kansainvälisen liitynnän omaavien veropetosten erityistapauksia. On myös kyseenlaista perustella ehdotettua sääntelyä muiden valtioiden kuin Suomen fiskaaliseen intressiin kohdistuvien veropetosten ehkäisyllä.  

Kuten eriävässä mielipiteessä on tuotu esille voidaan Suomen valtioon kohdistuviin arvonlisäveropetoksiin liittyvät näyttöongelmat tarvittaessa ratkaista muilla keinolla, jotka olisivat ongelmien merkitykseen nähden tulliselvitysrikossääntelyä paremmin suhteellisuusperiaatteen mukaisia. Näissä vaihtoehdoissa kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan ja yhteisökauppaan liittyvistä veropetoksista rangaistaisiin yhdenmukaisella tavalla. On myös syytä korostaa, että sekä Suomeen valtioon kohdistuvien että etenkin muiden valtioiden fiskaaliseen intressiin kohdistuvien veropetosten torjunnassa kansainvälistä viranomaisyhteistyötä ja tietojen vaihtoa on monissa yhteyksissä pidetty keskeisimpänä keinona.  
 	
Valtiovarainministeriö pitää ehdotusta ongelmallisena myös siltä osin kuin tulliselvitysrikossääntelyn tarpeellisuutta on perusteltu muilla kuin arvonlisäverotukseen liittyvillä tulliviranomaiselle annettaviin ilmoituksiin tai tietoihin liittyvillä ongelmatapauksilla. Valtiovarainministeriön käsityksen mukaan mietinnössä esille tuoduissa tapauksissa on kyse teoista, jotka on jo kattavasti kriminalisoitu joko muualla kuin tullilainsäädännössä olevilla rangaistussäännöksillä tai tullirikkomuksena. Kuten eriävässä mielipiteessä todetaan kyse olisi tässäkin lähinnä siitä, että kriminalisoitaisiin tekoja, joita voidaan pitää vain valmisteluna sellaisten rikosten tekemiseksi, jotka on täytettyinä tai yritettyinä useimmiten jo kriminalisoitu ja sanktioitu, usein enintään yhtä ankarasti kuin ehdotettu tulliselvitysrikos, tai että ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönnistä tai väärän tai puutteellisten tiedon antamisesta rangaistaisiin nykyistä ankarammin. 

Ehdotuksen vaikutuksista 

Valtiovarainministeriön budjettiosasto on tarkastellut erityisesti ehdotuksen taloudellisia vaikutuksia. Mietintöön sisältyvien taloudellisia vaikutuksia koskevien arvioiden mukaan ehdotuksella ei käytännössä olisi menoja lisääviä vaikutuksia. Valtiovarainministeriö kiinnittää huomiota siihen, että viime aikoina on lähinnä rikoslaissa säädettyjen vankeusuhkaisten kriminalisointien rangaistusasteikkoja ankaroitettu ja lisäksi rangaistusten mittaamiskäytäntö tuomioistuimissa on muuttunut aiempaa ankarampaan suuntaan. Pääosa vankimäärän viime vuosina vallinneesta jyrkästä kasvusta selittyy edellä kuvatulla kehityksellä.

Ankaroituneiden rangaistusasteikkojen ja ankaroituneen rangaistuskäytännön vaikutus sillä tavoiteltuun rikollisuuden torjuntaan on jäänyt epäselväksi. Sen sijaan edellä viitatuista lain muutoksista on aiheutunut merkittävä vankimäärän kasvu, joka on aiheuttanut yhteiskunnalle huomattavia kustannuksia. Oikeusministeriön arvion mukaan n. 2/3 vankimäärän kasvusta on aiheutunut em. lainsäädännön ja rangaistuskäytännön muutoksista. Yhden vangin aiheuttamat vuotuiset menot ovat keskimäärin n. 44 800 euroa, jolloin esimerkiksi kuluvalla vuosikymmenellä lainsäädännön muutokset ja soveltamiskäytännön ankaroituminen on aiheuttanut yksin vankeinhoidolle vuositasolla yli 30 milj. euron lisämenot. Vankiloiden käyttöaste on lähes 120 % ja nykyisellä vankimäärän kasvulla olisi joka toinen vuosi rakennettava uusi vähintään keskikokoinen vankila tai lisättävä vankipaikkoja vastaavalla määrällä muulla tavoin. 

Kysymyksessä oleva ehdotus on omiaan lisäämään rangaistusjärjestelmän kuormitusta. Ehdotuksen myötä luonteeltaan lähinnä hallinnollisten menettelysääntöjen rikkomiseen reagoitaisiin yhteiskunnan kannalta erittäin kalliilla rangaistuksella sellaisissakin tapauksissa, joissa valtiolle ei aiheudu lainkaan taloudellisia menetyksiä. Yllä todettu huomioon ottaen valtiovarainministeriö ei pidä ehdotettujen kriminalisointien käyttöön ottoa esitetyssä muodossa kriminaalipolitiikan kustannustehokkuuden näkökulma huomioon ottaen tarkoituksenmukaisena.

Johtopäätökset

Valtiovarainministeriö pitää asian valmistelun yhtenä keskeisenä puutteena sitä, että sen aikana ei ole asianmukaisesti selvitetty ja vertailtu vaihtoehtoisia ratkaisumalleja ehdotetulle tulliselvitysrikossääntelylle. Muiden kuin rikosoikeudellisten ratkaisujen osalta tulisi selvittää erityisesti mahdollisuuksia kehittää ja parantaa tulliviranomaisen ja kotimaan verotusta valvovan viranomaisen yhteistyötä esitettyjen arvonlisäverotukseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Vaihtoehtoisena lainsäädännöllisenä keinona tulliselvitysrikossääntelylle tulisi selvittää rikoslain veropetossääntelyn muuttamista. Työryhmässä asiasta ei käyty perusteellista keskustelua, koska enemmistö ei katsonut veropetossäännösten tarkastelun kuuluvan työryhmän toimeksiantoon. Lisäksi tulisi selvittää tarkemmin ne muut kuin arvonlisäverotukseen liittyvät ongelmatapaukset, joiden kriminalisointi tulliselvitysrikoksena saattaisi olla perusteltua. Näiden selvitysten jälkeen olisi mahdollista harkita asianmukaisesti tulliselvitysrikossääntelyn tarpeellisuutta ja rajata mahdollisten rangaistussäännösten soveltamisala todellista tarvetta vastaavaksi. Valtiovarainministeriö katsoo eriävässä mielipiteessä ja edellä esitettyjen ongelmien ja puutteiden vuoksi, että mietintöön sisältyvää hallituksen esitystä ei tulisi antaa valtioneuvostolle esitetyssä muodossa. 

Osastopäällikkö,
ylijohtaja			Lasse Arvela

Neuvotteleva virkamies		Ismo Mäenpää