KIRJE	Dnro 35/850/05
6.10.2005
6. 16.
'‘-U, c(sisos

LIITE	Tulliselvitysrikosta koskeva muistio

Tu LLl
TULL•CUSTOMS
TULLIHALLITUS Valvontaosasto
Tyt Petri Lounatmaa
Vastaanottaja OIKEUSMINISTERIÖ Jan Törnqvist
TULLISELVITYSRIKOSTA KOSKEVA LAINSÄÄDÄNTÖTYÖ Hyvä Jan Törnqvist,
Tullihallitus kävi oikeusministeriön kanssa yhteistyössä kesän 2005 alkupuolella keskusteluja mandollisen tulliselvitysrikoskriminalisoinnin osalta. Sovimme tuolloin, että mandollisen lainvalmisteluprosessin tulisi lähteä liikkeelle erityisen asiasta laaditun muistion pohjalta.
Ohessa toimitamme oikeusministeriöön toimenpiteitä varten Tullihallituksessa laaditun muistion koskien kyseistä kriminalisointia. Pyydämme mandollisimman pikaista kommenttia ministeriöstä siitä, mikä voisi olla lainsäädäntötyön alkamisen aikataulu tulliselvitysrikoskriminalisoinnin osalta.
Toiveenamme on Tullihallituksessa, että mandollinen lainsäädäntötyö voitaisiin aloittaa mandollisimman pian jo syksyn 2005 kuluessa.
Jatkossa yhteyshenkilönä asian osalta toimii allekirjoittaneen lisäksi tulliylitarkastaja Petri Lounatmaa.
Ystävällisin terveisin,

Sami Rakshit
Tiedustelupäällikkö

TULLI

1 (39)

TULL•CUSTOMS
MUISTIO
ASIA	TULLISELVITYSRIKOS
PÄIVÄ	5.10.2005
LAATIJAT	SAMI RAKSHIT, TULLIHALLITUS PETRI LOUNATMAA, TULLIHALLITUS TEEMU KOSKELA, ETELÄINEN TULLIPIIRI

TULLI

2 (39)

TULL•GUSTOMS
SISÄLLYSLUETTELO
1 TAUSTAA 	3
2 KRIMINALISOINNIN KOHTEENA OLEVAT OIKEUSITYVAT 	5
2.1 ULKOMAANKAUPPAAN LIITTYVÄT NÄKÖKOHDAT 	5
2.2 VALTAKUNNAN TURVALLISUUTEEN LIITTYVÄT NÄKÖKOHDAT 	6
3 TULLISELVITYSRIKOKSEN KRIMINALISOINNISTA 	7
3.1	TULLISELVITYSRIKOS 	7
3.2 TULLISELVITYSRIKOKSEN TUNNUSMERKISTÖ 	8
3.3 TULLIRIKKOMUKSESTA JA LIEVÄSTÄ TULLISELVITYSRIKOKSESTA 	10
3.4	TÖRKEÄ TULLISELVITYSRIKOS 	12
3.5 TÖRKEÄN TULLISELVITYSRIKOKSEN TUNNUSMERKISTÖ 	12
3.6 SÄÄNTELYN TILA MUISSA EUROOPAN UNIONIN JÄSEN VALTIOISSA 	15
4 SUHDE MUUHUN LAINSÄÄDÄNTÖÖN 	15
4.1	SUHDE TULLILAIN SÄÄNNÖKSIIN 	15
4.2 SUHDE RIKOSLAIN SÄÄNNÖKSIIN 	16
4.3	ERITYISESTI SUHTEESTA RIKOSLAIN 46 LUVUN SÄÄNNÖKSIIN 	19
5 LIITTYMÄ KATEISRAHAN KULJETUKSEEN 	21
6 KRIMINALISOINNIN PERUSTELUT 	21
6.1	YLEISTÄ 	21
6.2 KOTIMAAN MARKKINAT 	22
6.3 TUONTI 	24
	6.3.1	Kaksoislaskutus ja arvonlisäveron "läpivirtaus" 	24
	6.3.2	Esimerkkitapaus tuonnin osalta 	26
6.4	VIENTI 	27
	6.4.1	Yleistä 	27
	6.4.2	Epäsuora vienti 	27
	6.4.3	Esimerkkitapaus viennin osalta 	29
7 LOPUKSI 	31
8 LIITE 1 - KKO 2004:56 	33
9 LIITE 2 - VEROHALLINNON LAUSUNTO 7.11.2003 	38

TULLI
TULL•CUSTOMS

3 (39)

TULLISELVITYSRIKOS
1 Taustaa
Valtioneuvosto teki 23.9.2004 periaatepäätöksen sisäisen turvallisuuden ohjelmasta.' Ohjelma on ensimmäinen viranomaisten sektorirajat ylittävä sisäisen turvallisuuden alueen useampivuotinen kehittämissuunnitelma, jolla on myös ylimmän poliittisen johdon tuki. Ohjelma sisältyy pääministeri Matti Vanhasen hallitusohjelmaan. Sisäisen turvallisuuden ohjelma sisältää muun muassa strategiset linjaukset ja toimenpide ehdotukset kiinnijäämisriskin lisäämiseksi, rikosten selvitystason nostamiseksi ja rikosvastuun tehostamiseksi, rikoksen uhrin aseman parantamiseksi, onnettomuuksien määrän vähentämiseksi ja ennalta estävän työn tehostamiseksi, rajaturvallisuuden ja tullivarmuuden ylläpitämiseksi sekä rajanylitysliikenteen sujuvuuden turvaamiseksi.

Sisäisen turvallisuuden ohjelman lähtökohtana on parantaa sisäisen turvallisuuden tasoa ottaen vertailukohdaksi vuoden 2003 taso. Huomion arvoista on, että ohjelman erityisinä tavoitteina on mainittu muun muassa rikosten määrän vähentäminen, kiinnijäämisriskin lisääminen ja uusintarikollisuuden vähentäminen erityisesti talousrikollisuudessa sekä lisäksi tullivarmuuden ylläpitäminen.

Ohjelman lähtökohtana on ollut sisäisen turvallisuuden nykytilan arviointi ja tulevien uhkatekijöiden kartoitus. Tämän pohjalta on laadittu strategiset linjaukset ja toimenpiteet, joilla tulevaan kehitykseen vaikutetaan. Ohjelmassa on esitetty konkreettisia tavoitteita ja keinoja tavoitteisiin pääsemiseksi niiltä sisäisen turvallisuuden alueilta, joihin tulee vaikuttaa hyvän sisäisen turvallisuuden tilan ylläpitämiseksi.

Talousrikostorjunnan tehostaminen on yksi sisäisen turvallisuuden ohjelman painopistealue vuonna 2005. Talousrikollisuus on poikkeuksellisen vaikeasti käsiteltävä rikollisuuden muoto. Tämän vuoksi talousrikostiedustelun ja -tutkinnan onnistuminen edellyttää talousrikostutkinnan resurssien ja toimintaedellytyksien vahvistamista sekä turvaamista. Sisäisen turvallisuuden ohjelmaan sisältyviä talousrikostorjunnan tehostamista koskevia toimenpiteitä on täydennetty muun muassa lainsäädännön kehittämisen osalta. Lainsäädäntöehdotukset perustuvat sisäasiainministerin asettaman talousrikostorjuntaan vaikuttavan lainsäädännön kehittämistä selvittävän työryhmän ehdotuksiin, joka luovutettiin sisäasiainministerille 23.6.2004. Yhtenä kehitysalueena on kaksoislaskutuksen ja muiden ulkomaankauppaan liittyvän väärinkäytösten torjuminen.

Tulli on laatinut rikostorjunnan uhka-arvion muun muassa talousrikollisuuden osalta? Uhka-arvion mukaan vakavirnmat Suomeen kohdistuvat rikosuhat liittyvät Viron ja Venäjän
I Valtioneuvoston päätös 23.9.2004; Arjen turvaa - Sisäisen turvallisuuden ohjelma 2 Tullin rikostorjunnan uhka-arvio 2005-2006

TULLI

4 (39)

TULL•CUSTOMS
organisoituneeseen rikollisuuteen. Talousrikosten osalta petokset ja erityisesti veropetokset ovat EU-alueella järjestäytyneiden rikollisryhmien toiseksi suosituin rikollisuuden ala huumausainerikollisuuden jälkeen. Tärkeimmät veropetostyypit ovat valmisteveropetokset sekä arvonlisäveropetokset. Veropetoksia tehdään organisoidun rikollisuuden toimesta systemaattisesti käyttämällä yritysketjuja ja kuittikauppaa. Lisäksi talousrikoksilla on aikaisempaa useammin kansainvälisiä liityntöjä. Tullissa talousrikollisuuden osalta uhkakuvana onkin nähty erityisesti yritystoiminnan muodossa tapahtuva talousrikollisuus. Tältä osin uhkakuva-arviossa on katsottu, että tullimenettelyjen väärinkäyttöön ja virheellisillä asiakirjoilla maahan tuotaviin tuotteisiin on kiinnitettävä erityistä huomiota.

Yhtenä sisäisen turvallisuuden ohjelman painopistealueena on mainittu terrorismin torjunta. Ohjelman mukaan terrorismi tulee olemaan jatkossa yksi keskeinen sisäisen turvallisuuden uhka, vaikka voimassa olevien arvioiden mukaan Suomeen ei kohdistukaan suoraa terrorismin uhkaa. Suomi on kuitenkin osa Euroopan unionia ja siten kaikki tekijät, jotka ovat uhka Euroopan unionin jäsenmaille yleensä, ovat mandollisia uhkia myös Suomelle. Sisäisen turvallisuuden ohjelmassa on todettu, että Suomea voidaan myös käyttää valmistelupaikkana tai kauttakulkupaikkana muualla tehtäviä terroritekoja varten, kuten myös terroristijärjestöjen tukialueena tai varojen keräämispaikkana.

Terroristien toimintaedellytyksiä heikentää kenties tehokkaimmin terrorismin rahoituskanavien selvittäminen ja katkaiseminen, joka edellyttää tehokkaan rahanpesun torjunnan organisointia. Edelleen terrorismin torjunta on kiinteä osa rikostorjuntaa, sillä terroristit rahoittavat osan toiminnastaan kansainvälisellä rikollisuudella kuten huumausainerikoksilla. Terrorismin torjunta edellyttää valmiuksien lisäämistä terrorismin paljastamisessa ja tutkinnassa. Tämän toteuttaminen vaatii myös kansainvälisen tavaraliikenteen turvaamista ja tullivarmuuden tehostamista.

Edelleen yhtenä sisäisen turvallisuuden ohjelman painopistealueena voidaan mainita tullivarmuuden ja rajaturvallisuuden ylläpitäminen. Tulli- ja rajaturvallisuus on viime aikoina säilynyt suhteellisen vakaana toimintaympäristössä tapahtuneista muutoksista huolimatta. Suomella ja Tullilla yhtenä viranomaistahona on vain rajoitetut mandollisuudet ennaltaehkäistä rajaturvallisuuteen kohdistuvia uhkia. Suomen rajaturvallisuuteen vaikuttavat tärkeimmät ulkoiset toimijat ovat Venäjä ja Euroopan unioni. Kaiken kaikkiaan voidaan sanoa, että rajatilanteen takana piilee merkittäviä uhkia sisäiselle turvallisuudelle. Näistä mandollisesti merkittävin on Suomen ja Venäjän raja, joka on samalla Euroopan unionin ja Schengenin ulkoraja. Lisäksi on huomattava, että edelleen satamat ja lentoasemat ovat Euroopan unionin ja Schengenin sisä- tai ulkorajoja riippuen siitä, mistä liikenne tulee tai minne liikenne menee ja onko tavaroilla Euroopan unionin status vai ei.

Sisäisen turvallisuuden ohjelmassa on todettu, että rajaliikenteeseen on kytkeytynyt vakavaa rikollisuutta, massarikollisuutta ja ei-toivottuja ilmiöitä, jotka ovat vaaraksi yleiselle järjestykselle ja turvallisuudelle sekä yhteiskuntarauhalle. Tällaisia ilmiöitä ovat esimerkiksi

TULLI

5 (39)

TULL•CUSTOMS
huumausaineiden, savukkeiden ja alkoholin salakuljetus, alkoholin ja savukkeiden laiton kauppa sekä varastetun tavaran maastavienti. Edelleen lisävaatimuksia rajaturvallisuuden ylläpitämiselle aiheuttavat varautuminen ääriliikkeiden, terrorismin ja vaarallisten aineiden leviämisen torjuntaan. Yhteisön ulkorajan voimakkaasti kasvava tavaraliikenne antaa mandollisuuksia rikolliselle toiminnalle. Yhteisöön kolmansista maista suuntautuvan vienti-ja tuontitoimintaan liittyen Tullin tehtävänä on ennalta estää ja paljastaa kansalaisten turvallisuutta uhkaavien tavaroiden maahantuontia sekä muuta rajat ylittävää rikollisuutta. Tästä syystä tullivarmuuden ylläpitäminen edellyttää valvontatoimintaa suorittavan viranomaisen toimintaresurssien sekä muiden toimintamandollisuuksien turvaamista muun muassa lainsäädäntöteitse.
2 Kriminalisoinnin kohteena olevat oikeushyvät 2.1 Ulkomaankauppaan liittyvät näkökohdat
Tulliselvityskriminalisoinnin avulla pyritään turvaamaan markkinoiden häiriöttömyys Euroopan unionin ja erityisesti Suomen alueella. Samaan aikaan tavoitteena on pyrkimys taata tasa-arvoinen kilpailutilanne kaikille toimijoille edellä mainitulla alueella. Tulli pyrkii turvaamaan edellä mainitut oikeushyvät suorittamalla sille laissa asetetut tehtävät mandollisimman tehokkaasti. Oikeushyvien turvaaminen edellyttää muun muassa Sisäisen turvallisuuden ohjelmassa esiin tuodun kaksoislaskutuksen sekä muiden ulkomaankauppaan liittyvien väärinkäytösten torjumista. Tulliselvityskriminalisoinnilla pyritään estämään laillisen ulkomaankaupan järjestelmien hyväksikäyttö kansainvälisessä rikollisuudessa. Tällä tavoin taataan myös se, että laillisten markkinoiden käytössä olevat vienti- ja tuontitoimintaan liittyvät (tulli)menettelyt pysyvät luotettavina. Edelleen luottamus menettelyiden ja tullitoiminnan tehokkuuteen on omiaan lisäämään Suomen kautta tapahtuvaa laillista vienti- ja tuontitoimintaa muun muassa Venäjälle yhteisöstä suuntautuvan kaupankäynnin yhteydessä.

Laki tullilaitoksesta (8.2.1991/228) 2 §
Tullilaitos vastaa maahan tuotavien ja maasta vietävien tavaroiden ja ulkomaanliikenteen tullivalvonnasta ja muista tullitoimenpiteistä sekä tulli- ja valmisteverotuksesta sen mukaan kuin niistä erikseen säädetään.

Tullilaitos huolehtii ulkomaankaupan tilastoinnista sekä muusta toimialaansa liittyvästä tilastoinnista ja ulkomaankaupan palvelutoiminnasta sekä suorittaa muut laitokselle soveltuvat tehtävät, jotka sille asetuksella tai valtioneuvoston päätöksellä annetaan.
(29.12.1994/1467)

Valtiovarainministeriö voi asettaa laitokselle erityisiä tulos- ja kehittämistavoitteita sekä antaa sille selvitys-, kokeilu-, seuranta- ja suunnittelutehtäviä.

TULLI

6 (39)

TULL•CUSTOMS
Tullille asetettujen tehtävien osalta tärkeimpiä edellä mainittujen tavoitteiden osalta ovat maahan tuotavien ja maasta vietävien tavaroiden ja ulkomaanliikenteen tullivalvonta sekä tulli- ja valmisteverotuksesta huolehtiminen. Näiden oikeushyvien suojaaminen edellyttää, että Tullin toimintaedellytykset tosiasiallisesti turvataan myös lainsäädäntötasolla.

Ehdotetulla kriminalisoinnilla on välillisesti myös fiskaalinen intressi. Tällä hetkellä Tullilla ei ole käytössään kolmansiin maihin suuntautuvan vientitoiminnan ja sieltä yhteisöön suuntautuvan tuontitoiminnan osalta samankaltaista vertailutietoa kuin yhteisökaupan osalta. Tämä tosiseikka korostaa tulli-ilmoitusten merkittävyyttä. Vain Tullille vienti- ja tuontitoiminnan yhteydessä tehtävien tulli-ilmoitusten kautta, Tulli saa käyttöönsä tietoa kolmansista maista yhteisöön suuntautuvasta kaupallisesta toiminnasta. Tämän informaation avulla Tulli pystyy huolehtimaan laissa asetetuista tehtävistään, kuten maahan tuotavien ja maasta vietävien tavaroiden tullivalvonnasta. Tällä hetkellä edellytyksiä toiminnan täyspainoiselle suorittamiselle ei ole lainsäädännön tasolla turvattu riittävällä tavalla.

Edelleen kriminalisoinnin avulla pyritään turvaamaan riittävät toimintaedellytykset huolehtia vienti- ja tuontitoiminnan liittyvien kiintiöiden, rajoitusten ja tukien tullivalvonnasta. Edellä mainittujen vienti- ja tuontitoimintaan kiinteästi yhteydessä olevien erilaisten sääntelytoimenpiteiden valvonta edellyttää, että Tullille annetaan toiminnasta oikeanlaista informaatiota välittömästi maahantuonnin ja maastaviennin yhteydessä. Tullille annettavan informaation oikeellisuuden ja riittävyyden turvaaminen on syytä taata lainsäädäntötasolla. Tulliselvitysrikos -kriminalisoinnilla pystytään sanktioimaan informaation antamisen eriasteiset laiminlyönnit myöhemmin kuvattavalla tavalla. Tällä tavoin luodaan intressi toimittaa valvovalle viranomaiselle harjoitetusta toiminnasta oikeanlaiset tiedot, joiden avulla Tulli pystyy tehokkaasti hoitamaan sille asetetut valvontatehtävät.
2.2 Valtakunnan turvallisuuteen liittyvät näkökohdat
Tullille on laissa asetettu valvontatehtäviä, joiden suorittamisella pyritään turvaamaan valtakunnallista turvallisuutta. Kuten edellä on todettu, on Tullin tehtävänä ennalta estää ja paljastaa yhteisöön kolmansista maista suuntautuvan vienti- ja tuontitoimintaan liittyvää rajat ylittävää rikollisuutta. Edelleen voimakkaasti kasvava tavaraliikenne antaa mandollisuuksia rikolliselle toiminnalle. Tulliselvityskriminalisoinnin avulla pyritään puuttumaan muun muassa järjestyneeseen rikollisuuteen, kansainväliseen rahanpesuun, käteisrahan kuljettamiseen, terrorismin rahoitukseen sekä vaarallisten aineiden kuljettamiseen.

Lähitulevaisuudessa käteisrahaa yli Euroopan unionin ulkorajan kuljettaville henkilöille tultaneen asettamaan nimenomainen ilmoitusvelvollisuus. Tämä ilmoitusvelvollisuuden asettaminen on kiinteässä yhteydessä terrorismin ja sen rahoituksen torjuntaan. Terrorismin

TULLI

7 (39)

TULL•CUSTOMS
ja järjestyneen rikollisuuden rahoitus hoidetaan osin muun muassa huumausainerikoksilla. Tämän lisäksi laillisen liiketoimintaan on pesiytynyt toimijoita, jotka tiedusteluinformaation perusteella toimivat hyvin lähellä tai jopa osana kansainvälisiä rahanpesutoimintaa harjoittavia organisaatioita. Jo tällä hetkellä on saatu viitteitä siitä, että Suomessa toimivia yrityksiä rahoitetaan ulkomailta käsin pääomalla, jonka voidaan epäillä liittyvän rahanpesuun. Tulliselvitysrikoksella pyritään estämään sekä paljastamaan edellä mainittua organisoitua rikollisuutta.

Tulliselvitysrikoksella pyritään turvaamaan Tullille edellytykset suorittaa valvonta- ja kontrollitoimintaa Suomeen tulevien vaarallisten aineiden osalta. Tällaisia aineita ovat muun muassa räjähteet ja palavat nesteet.3 Vaarallisten aineiden kuljettamista on rajoitettu. Kyseisten aineiden vienti- ja tuontitoimintaa on syytä tarkkailla erityisesti, koska aineiden avulla voidaan helposti järkyttää valtakunnan turvallisuutta. Tulli valvoo edellä mainittujen aineiden saapumista Suomeen. Tältä osin tahallinen virheellisten tulli-ilmoitusten tekemisen sanktiointi parantaisi Tullin toimintamandollisuuksia suorittaa valtakunnan suojaamiseen tähtäävää tullivalvontaa.
3 Tulliselvitysrikoksen kriminalisoinnista 3.1 Tulliselvitysrikos
"Tulliselvitysrikos
Joka tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta tulliviranomaista erehdyttääkseen
1)	laiminlyö tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden,
2)	antaa tulliviranomaiselle virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan taikka muun tiedon tavaran tullimenettelyyn asettamisen, lupamenettelyn tai vakuuksista päättämisen yhteydessä,
3)	antaa tulliviranomaiselle oikeudellisesti merkityksellisen tullimenettelyä koskevan virheellisen tai väärän tiedon, tai
muulla tavoin erehdyttää tulliviranomaisia tullimenettelyyn asettamisen, lupamenettelyn tai vakuuksista päättämisen yhteydessä,
on tuomittava tulliselvitysrikoksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kandeksi vuodeksi.

Tulliselvitysrikoksena ei kuitenkaan pidetä rikoslain 46 luvun 1–3 §:ssä tarkoitetun tuontia tai vientiä koskevan säännöksen tai määräyksen rikkomista."
3 Valtioneuvosto on antanut asetuksen vaarallisten aineiden kuljetuksesta tiellä. Asetuksen 5 §:n mukaan vaaralliset aineet luokitellaan seuraaviin luokkiin: räjähteet; kaasut; palavat nesteet; helposti syttyvät kiinteät aineet; itsereaktiiviset aineet ja flegmatoidut kiinteät räjähdysaineet; helposti itsestään syttyvät aineet; aineet, jotka veden kanssa kosketukseen joutuessaan kehittävät kaasuja; sytyttävästi vaikuttavat (hapettavat) aineet; orgaaniset peroksidit; myrkylliset aineet; tartuntavaaralliset aineet; radioaktiiviset aineet; syövyttävät aineet; muut vaaralliset aineet ja esineet.

TULLI

8 (39)

TULL•CUSTOMS
3.2 Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö
Tulliselvitysrikoksen on tullirikkomuksen vakavampia tekomuotoja koskeva tunnusmerkistö. Tämä ilmenee muun muassa siitä, että säännöksen soveltaminen edellyttää aina erityistä erehdyttämistarkoitusta. Lisäksi tunnusmerkistössä on erikseen korostettu virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan tai muun tiedon antamisen rangaistavuutta. Tämä on kuvattu säännöksessä ilmaisulla "...erehdyttääkseen...2) antaa tulliviranomaiselle virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan taikka muun tiedon tavaran tullimenettelyyn asettamisen, lupamenettelyn tai vakuuksista päättämisen yhteydessä, 3) antaa tulliviranomaiselle oikeudellisesti merkityksellisen tullimenettelyä koskevan virheellisen tai väärän tiedon, ...".

Tulliselvitysrikos olisi ehdotetun tunnusmerkistön mukaisesti rangaistava tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta. Törkeän huolimattomuuden osalta edellytetään selkeää piittaamattomuutta ja laiminlyöntiä esimerkiksi tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden osalta. Piittaamattomuus voi ilmetä konkreettisesti virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan tai muun tiedon antamisen muodossa, joka asianmukaista huolellisuutta noudatettaessa olisi pitänyt myös tiedon antajan havaita. Tunnusmerkistön mukaan tulliselvitysrikoksena pidetään myös tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden laiminlyöntiä. Näin ollen tulliselvitysrikoksena voi tulla rangaistavaksi myös menettely, jossa ilmoitusvelvollisuuden noudattaminen on laiminlyöty kokonaisuudessaan tai vain osittain.

Pelkkä huolimattomuus ei kuitenkaan täyttäisi tunnusmerkistöä vaan samaan aikaan edellytettäisiin, että ilmoituksen antajalla on ollut erehdyttämistarkoitus. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että ilmoituksen antajalla on ollut tarkoituksena johtaa harhaan viranomaisia. Harhaan johtaminen voi johtua useista eri syistä kuten siitä, että tekijä pyrkii saamaan itselleen menettelynsä myötä perusteetonta etua. Toisaalta teon tai laiminlyönnin tarkoituksena voi olla tulliviranomaisten toiminnan tai yleensäkin viranomaistoiminnan haittaaminen taikka estäminen. Varsinaista taloudellisen edun tavoittelua tai konkreettista rikoksen avulla saavutettua hyötyä ei kuitenkaan edellytettäisi. Merkittävimpänä erona tulliselvitysrikoksen ja tullirikkomuksen välillä olisikin juuri tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön mukainen vaatimus erehdyttämistarkoituksesta. Tulliselvitysrikkomuksen osalta riittää, että teko tai laiminlyönti on suoritettu eikä menettelyn tavoite tulisi erikseen arvioitavaksi. Erehdyttämistarkoituksen sisältö tulisi käsitellä mandollisimman laajasti tulliselvitysrikosta koskevassa hallituksen esityksessä. Vaikka käsitettä tarkasteltaisiinkin laajasti lain esitöissä, on huomattava, että rajanveto tullirikkomuksen sekä tulliselvitysrikoksen välillä jää käytännössä pitkälti oikeuskäytännössä ratkaistavaksi.

Tahallisuutta ja huolimattomuutta tarkasteltaessa on otettava huomioon tulli-ilmoituksen tai muun toimenpiteen suorittajan tai tällaisesta toimenpiteestä vastuussa olevan henkilön ammattiaito sekä tulliasioiden tuntemus. Edelleen on huomioon otettava tullisäännösten komplisoitu luonne, joka johtuu varsin mittavasta kansallisesta sekä kansainvälisestä

TULLI

9 (39)

TULL•CUSTOMS
sääntelystä. Toisaalta juuri tullisäännösten monimutkaisuus on ollut osasyynä siihen, että tällä hetkellä suurin osa tulliasioista hoidetaan toimintaan erikoistuneiden huolintayritysten kautta. Siten tulliviranomaisille jättävät ilmoituksia pääasiassa tullimenettelyistä hyvin asioihin perehtyneet toimijat. Tullitoimintaan nimenomaisesti erikoistuneiden yritysten sekä henkilöiden kohdalla ammattitaitoisuuden voidaan katsoa olevan varsin korkealla ja siten tunnusmerkistön mukainen huolimattomuusedellytys täyttyy helpommin verrattuna yksittäisiin kansalaisiin, jotka ovat usein huomattavan vähän tekemisissä tullisäännösten kanssa. Huolimattomuuden taso on kuitenkin arvioitava erikseen kunkin toimijan sekä tehdyn teon tai laiminlyönnin osalta. Kyse on kussakin yksittäistapauksessa tehtävästä kokonaisarvioinnin suorittamisesta.

Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö kattaa ne tullirikkomuksen tekomuodot, joilla on nimenomainen tarkoitus erehdyttää tulliviranomaista. Ilmoitus- tai muun velvollisuuden sisältö sekä sen toteuttamisen muotovaatimukset ovat yhteneväiset nykyisen tullirikkomuksen tunnusmerkistön kanssa, jossa tullilainsäädännöllä tarkoitetaan koodeksin 1 artiklan mukaan koodeksin sekä sen täytäntöön panemiseksi yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla annettuja säännöksiä.

Edelleen on tärkeää havaita, että tunnusmerkistössä kohdalla "tavaran tullimenettelyyn asettamisen...yhteydessä" tarkoitetaan abstraktia menettelyyn asettamista. Näin ollen tunnusmerkistö täyttyy myös tilanteessa, jossa tullimenettelyyn on asetettu tavaraa, mutta kyseistä tavaraa ei konkreettisesti ole esimerkiksi siinä lastiyksikössä, jossa sen on ilmoitettu olevan. Tällä tavoin tulliselvitysrikoksen kriminalisoinnilla pyritään puuttumaan muun muassa tyhjien lastien vienteihin. Tämän kaltainen menettely on usein yhteydessä toimintaan, jossa tavoitteena on saattaa verotonta tavara myyntiin yhteisön alueelle. Kuvatun kaltaisella menettelyllä voidaan aiheuttaa merkittäviä markkinahäiriöitä Suomessa sekä muualla yhteisön alueella.

Tunnusmerkistön kohdan kolme mukaan rangaistavaksi voi tulla myös menettely, jossa tulliviranomaista erehdytetään antamalla tälle oikeudellisesti merkityksellinen tullimenettelyä koskevan virheellinen tai väärä tieto. Tullimenettelyiden yhteydessä esimerkiksi kotitullausten osalta tulliviranomaiselle annetaan tullimenettelyyn asettamisen osalta tietoja usein vasta vuosien kuluttua siitä, kun tavara tosiasiallisesti on asetettu tullimenettelyyn. Tällöin tietoa ei anneta enää "tavaran tullimenettelyyn asettamisen yhteydessä". Tunnusmerkistön kohdalla kolme on haluttu sisällyttää kriminalisointiin myös tällaiset tapauksen, joissa annetaan viranomaiselle tullimenettelyyn liittyviä vääriä tietoja myös itse menettelyyn asettamisen jälkeen. Tunnusmerkistön muotoilulla on haluttu estää rangaistavuuden tulkinnanvaraisuus esimerkiksi juuri edellä mainittujen kotitullaustilanteiden osalta.

Tunnusmerkistön mukaan rangaistavaksi voi tulla myös menettely, jossa muulla tavoin erehdytetään tulliviranomaisia tullimenettelyyn asettamisen, lupamenettelyn tai vakuuksista

TULLI

10 (39)

TU LL•C US TOMS
päättämisen yhteydessä. Tällaista "muulla tavalla" toteutettua erehdyttämistä voi olla esimerkiksi menettely, jossa tulliviranomaisia harhautetaan näiden tarkistaessa tavaran kappalemäärää tuonti- tai vientitoiminnan yhteydessä. Tämän kaltainen harhauttaminen voi liittyä edellä kuvattuun tyhjien tai vajaiden lastien vientiin.

Kuten edellä on jo todettu, olisi juridisesti tulliselvitysrikoksen säätämisessä kyse siitä, että osa tullirikkomuksen tunnusmerkistöstä nostettaisiin varsinaiseksi rikoslakirikokseksi. Kyseessä on nimenomaan tullimenettelyyn asettamiseen liittyvä tahallinen tai törkeällä huolimattomuudesta tapahtuva rikollinen toiminta, jonka lisäksi tekijältä edellytetään erehdyttämistarkoitusta. Koska tällainen erehdyttämistarkoituksen täyttävä menettely on useimmissa tapauksissa hyvinkin systemaattista, on tarkoituksenmukaista asettaa rangaistusasteikko sellaiseksi, että se mandollistaa normaalien pakkokeinojen avulla koko rikollisen toiminnan lakkauttamisen. Tästä syystä on tulliselvitysrikoksen rangaistusasteikon oltava selkeästi korkeampi kuin tullirikkomuksella. Asteikko on sama kuin mitä veropetoksen osalta on käytetty. Tulliselvitysrikoksesta voitaisiin siten tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kandeksi vuodeksi.

Tulliselvitysrikoksen osalta vakavammissa tapauksissa on kyse usein suurten taloudellisten etujen tavoittelusta sekä organisoidusta rikollisuudesta. Tällaisia tapauksia varten olisi mandollista harkita jopa törkeä tekomuodon erityissääntelyn mandollisuutta jäljempänä kuvatulla tavalla.

Tulliselvitysrikoksena ei tunnusmerkistön mukaan kuitenkaan pidettäisi rikoslain 46 luvun 1–3 §:ssä tarkoitetun tuontia tai vientiä koskevan säännöksen tai määräyksen rikkomista. Kyseisissä pykälissä ovat säännökset säännöstelyrikoksesta sekä törkeästä ja lievästä säännöstelyrikoksesta. Tulliselvitysrikossääntelyn suhdetta rikoslain 46 luvun sääntelyyn on käsitelty laajemmin jäljempänä kappaleessa 4.3.
3.3 Tullirikkomuksesta ja lievästä tulliselvitysrikoksesta
Mikäli ehdotettu tulliselvitysrikos säädetään rikoslakirikoksena, olisi samaan aikaan syytä harkita mandollisuutta säännellä myös tullirikkomuksesta rikoslaissa. Tavoitteena olisi, että vienti- ja tuontitoimintaa koskevat kriminalisoinnn olisivat kaikki samassa luvussa veropetossääntelyn tapaan. Tullirikkomuksen tunnusmerkistöön ei lähtökohtaisesti ole tarvetta tehdä muutoksia. Tällä tavoin säänneltynä tullirikkomus selkeästi ilmentäisi lievää tekomuotoa myös ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönnin osalta, johon nähden tulliselvitysrikos olisi eräällä tavalla tärkeämpi ja siten ankarammin rangaistava teko. Kuten edellä on jo todettu, edellytetään tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistössä erityistä erehdyttämistarkoitusta. Tällaista vaatimusta ei edelleenkään sisällytettäisi tullirikkomuksen tai sitä vastaavan kriminalisoinnin tunnusmerkistöön.

TULLI

11 (39)

TULL•CUSTOMS
Tullirikkomusta koskeva säännös rikoslaissa voisi olla seuraavanlainen:

"Tullirikkomus
Joka huolimattomuudesta laiminlyö tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden taikka muuten rikkoo sanottuja säännöksiä, on tuomittava, jollei teosta muualla ole säädetty ankarampaa rangaistusta, tullirikkomuksesta sakkoon."

Mikäli tullirikkomussäännöstö siirrettäisiin rikoslakiin, olisi tullilain 42 § 3 momenttiin tehtävä muutamia muutoksia. Tullilain 42 § 3 momentin uusi sanamuoto voisi olla esimerkiksi seuraavanlainen:

"Rangaistus tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden rikkomisesta on säädetty rikoslain 46 luvun x §:ssä."

Toisena vaihtoehtona tullirikkomuksen sääntelylle rikoslaissa on se, että nykyisen kaltainen tullirikkomussääntely korvataan kokonaan tai osittain uudella rikoslakiin sisällytettävällä kriminalisoinnilla. Säännöksen nimi voisi olla tulliselvitysrikkomus tai lievä tulliselvitysrikos. Tällöin sääntely olisi yhdenmukainen ja johdonmukainen, mikä olisi omiaan lisäämään säännösten sisäistettävyyttä ja noudattamista. Tulliselvitysrikkomus tai lievä tulliselvitysrikos voisi sisältää edellä tullirikkomukseen sisällytetyn kriminalisointisäännöksen. Säännöksen sanamuoto voisi olla esimerkiksi seuraavanlainen:

"Lievä tulliselvitysrikos
Joka huolimattomuudesta laiminlyö tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden taikka muuten rikkoo sanottuja säännöksiä, on tuomittava, jollei teosta muualla ole säädetty ankarampaa rangaistusta, lievästä tulliselvitysrikoksesta sakkoon."

Mikäli päädytään samankaltaiseen sääntelymalliin, mikä on omaksuttu rikoslain 29 luvussa veropetossääntelyn osalta, tulisi lievän tulliselvitysrikoksen lisäksi säätää rikoslaissa tulliselvitysrikkomuksesta. Tällöin säännösten sanamuoto voisi olla esimerkiksi seuraavanlainen:

"Lievä tulliselvitysrikos
Jos tulliselvitysrikos, huomioon ottaen annetun tiedon kohteena ollut tavara, teosta ilmenevän huolimattomuus tai muut rikokseen liittyvät seikat, on kokonaisuutena arvostellen vähäinen, rikoksentekijä on tuomittava lievästä tulliselvitysrikoksesta sakkoon"

TULLI

12 (39)

TULL•CUSTOMS
"Tulliselvitysrikkomus
Joka huolimattomuudesta laiminlyö tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden taikka muuten rikkoo sanottuja säännöksiä, on tuomittava, jollei teosta muualla ole säädetty ankarampaa rangaistusta, tulliselvitysrikkomuksesta sakkoon."

Viimeksi mainitussa sääntelymallissa rajanveto lievän tulliselvitysrikoksen sekä tulliselvitysrikkomuksen välillä kulkisi edelleen siinä, että myös tulliselvitysrikoksen lievän tekomuodon osalta edellytettäisiin tunnusmerkistössä erehdyttämistarkoitusta. Lisäksi tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön mukaan edellytettäisiin lähtökohtaisesti tahallisuutta tai törkeää huolimattomuutta.
3.4 Törkeä tulliselvitysrikos
"Törkeä tulliselvitysrikos
Jos tulliselvitysrikoksessa
1)	ilmoituksen, asiakirjan tai muun tiedon kohteena on erityisen arvokas tavara,
rikoksentekijä käyttää hyväkseen yritykselle myönnettyjä tullimenettelyjä koskevia helpotuksia tai muuta luottamuksellista asemaa,
rikos tehdään vakaasti harkiten, erityisen suunnitelmallisesti tai toiminta on ollut toistuvaa
rikos tehdään osana järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaa tai muutoin ammattimaisesti taikka
rikos on omiaan aiheuttamaan merkittävää uhkaa valtion turvallisuuden kannalta, ja tulliselvitysrikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä tulliselvitysrikoksesta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi.
3.5 Törkeän tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö
Törkeä tulliselvitysrikos on tulliselvitysrikoksen vakavampia ja törkeimpiä tekomuotoja koskeva tunnusmerkistö. Tämä ilmenee muun muassa siitä, että säännöksen soveltaminen edellyttää tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön täyttymistä sekä jonkin pykälässä mainitun kvalifiointiperusteen täyttymistä. Edelleen törkeän tulliselvitysrikoksen edellytyksenä on se, että teko on kokonaisuutena arvostellen törkeä. Tulliselvitysrikoksen ennakollisuus on kuvattu säännöksessä seuraavalla ilmaisulla: "Jos tulliselvitysrikoksessa...ja tulliselvitysrikos on myös...on tuomittava törkeästä tulliselvitysrikoksesta...".

Törkeä tulliselvitysrikos edellyttää tunnusmerkistön mukaisesti, että erehdyttämistarkoituksen lisäksi jokin pykälässä mainittu eritysedellytys täyttyy. Virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan tai muun tiedon antaminen, kun kohteena on erittäin arvokas tavaramäärä, on yksi tekijä joka voi kvalifioida

TULLI

13 (39)

TULL•CUSTOMS
tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön täyttävän teon törkeän tekomuodon piiriin. Mainituilla ilmoituksilla tulee antaa viranomaisille oikea kuva kohteena olevasta tavaramäärästä ja tavaran arvosta. Mikäli tällaisen esimerkiksi yhteisön alueelle tuotavan ja ilmoituksen kohteena olevan tavaramäärän arvo nousee vaikkapa satojen tuhansien eurojen arvoiseksi, voidaan väärän ilmoituksen antamisella pyrkiä valmistelemaan esimerkiksi merkittävää veropetosta. Koska varsinaisen konkreettisen hyödyn toteennäyttäminen on myöhemmin kuvattavalla tavalla varsin komplisoitua ja usein mandotonta, on tällaisen rikoksen valmistelun mandollistavan menettelyn estäminen kriminalisoinnin kautta tärkeää. Edelleen valmistelun estäminen korostuu, koska oikeuskäytännön tulkintojen kautta "tehokas katuminen" on esimerkiksi veropetosten osalta mandollista erittäin laajasti varsinkin alv-tapauksien yhteydessä. Korostamalla ilmoitusten merkitystä erityisen arvokkaiden tavaralähetysten osalta pystytään rajoittamaan toimintaa, jonka avulla voidaan valmistella rikollista toimintaa. Mikäli tässä yhteydessä halutaan asettaa suositukseksi tarkka euromääräinen raja, jonka ylittävät tavaramäärät olisivat luokiteltavissa "erittäin arvokkaaksi", on raja asetettava tarkoin harkiten. Pelkona on, että esimerkiksi lastien pilkkomisella pystytään muutoin kiertämään tämän kaltaista sääntelyä.

Edelleen erityisedellytyksenä on mainittu rikoksentekijän toiminta, jossa tämä käyttää hyväkseen yritykselle myönnettyjä tullimenettelyjä koskevia helpotuksia tai muuta luottamuksellista asemaa. Tällaisen erityisaseman yritysorganisaatio voi saada esimerkiksi sopimalla Tullin kanssa yritykseen sovellettavasta erityisstatuksesta (esimerkiksi niin sanottu kumppanuusasiakkaan status), jolloin muun muassa tullaustoiminnan muodollisuuksia yrityksen osalta helpotetaan.
Lisäksi törkeän tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistössä on mainittu kvalifiointiperusteena teon tekeminen vakaasti harkiten, erityisen suunnitelmallisesti tai että toiminta on ollut toistuvaa. Talousrikollisuuden osa-alueella on esiintynyt toimijoita, jotka suunnittelevat esimerkiksi erilaisia yritysorganisaatioita hyväksi käyttäen laajoja karusellipetoksia. Tullin tietoon tulleissa tapauksissa tavaramäärä ja tavaran arvo eivät välttämättä ylitä kohdassa yksi mainittua määrää (mandollista euromääräistä rajaa). Tästä huolimatta erityisen suunnitelmallista organisointia on pidettävä jo itsessään tuomittavana menettelynä, jolla usein tähdätään merkittäviin taloudellisiin etuuksiin. Toistuvasti tehtynä myös vähäisemmät tulliselvitysrikokset voivat kokonaisuutena muodostaa kvalifiointiperusteen. Samalla tavalla osoituksena suunnitelmallisuudesta voi olla se, että tulli-ilmoitusten vastaisesti tavaraa ei viedä lainkaan niissä lastiyksiköissä mitä on ilmoitettu. Tällainen järjestelmällinen väärien tulli-ilmoitusten antaminen ja tyhjien lastien vienti voi olla yhteydessä toimintaan, jossa tavoitteena on saattaa verotonta tavara myyntiin yhteisön alueelle, ja jonka tuloksena yhteisön ja Suomen alueelle saattaa muodostua merkittäviä markkinahäiriöitä (ks. kappale 3.2).
Kvalifiointiperusteena on mainittu myös se, että teko tehdään osana järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaa tai muutoin ammattimaisesti. Ensiksi mainitulla edellytyksellä on

TULLI

14 (39)

TULL•CUSTOMS
tarkoitus saattaa organisoitu rikollisuus törkeän tulliselvitysrikoksen piiriin. Organisoitu rikollisuus toimii osana talousrikollisuutta. Kuten aikaisemmin on mainittu, on organisoitunut rikollisuus talousrikollisuuden lisäksi sekaantunut myös huumausainerikollisuuteen. Tähän rikollisuuteen liittyvät olennaisena osana myös rahanpesu ja käteisrahan kuljetukset, joita käytetään lisäksi terrorismin rahoitukseen. Rikollisjärjestöllä tarkoitetaan pykälässä rikoslain 17 luvun la §:n mukaista rikollisjärjestöä. Siten pysyvyysvaatimus, yhteistuumaisuuden vaatimus sekä vaatimus tietystä järjestyneisyydestä - hierarkkisuudesta - tulevat sovellettaviksi myös tulliselvitysrikoksen mukaista kvalifiointiperustetta tarkasteltaessa. Koska kvalifiointiperustetta ei ole haluttu rajata koskemaan ainoastaan rikoslain 17 luvun la §:n mukaista rikollisjärjestöä, on pykälään otettu mukaan maininta ammattimaisuudesta. Teko voidaan tehdä myös kuulumatta rikollisjärjestöön, mutta samalla hyvin vastaavalla tavalla organisoidusti sekä suunnitelmallisen ammattimaisesti. Siten ammattimaisesti suoritettu teko, joka tehdään ryhmässä joka ei kuitenkaan vielä täytä rikollisjärjestön kaikkia tunnusmerkkejä, voi tulla rangaistavaksi tärkeänä tulliselvitysrikoksena.

Yhtenä perusteena kvalifioida teko tärkeäksi tulliselvitysrikokseksi on mainittu, että teko on omiaan aiheuttamaan merkittävää uhkaa valtion turvallisuuden kannalta. Säännökseen sisältyvä vaatimus teon abstraktia merkittävää uhkaa aiheuttavasta luonteesta tarkoittaa, ettei konkreettista aiheutunutta vaaraa vaadita perusteen täyttymiselle. Toisaalta pelkästään edellä tulliselvitysrikosta koskevassa säännöksessä mainitun ilmoituksen rikkominen sinänsä ei merkitse vielä syyllistymistä tärkeään tulliselvitysrikokseen. Rikoksen tulee samalla olla myös "omiaan aiheuttamaan merkittävää uhkaa valtion turvallisuuden kannalta". Tällöin vienti- ja tuontitoiminnassa kiinnitetään huomiota muun muassa kohteena tavaran määrään ja laatuun sekä mandollisesti itse teon tavoitteeseen. Säännöksen tarkoittama merkittävä uhka voi aiheutua muun muassa siitä, että valtion alueelle tuodaan vaarallisia aineita tai että toiminta liittyy osana terrorismin rahoitukseen, jolla on tarkoitus loukata valtion turvallisuutta.
Edelleen on huomattava, että törkeä tulliselvitysrikos edellyttää edellä mainittujen erityisedellytysten lisäksi, että teko on kokonaisuutena arvostellen törkeä. Kokonaisarvostelussa kaikki edellä erityisedellytyksenä mainitut seikat voidaan ottaa huomioon arvosteltaessa rikoksen törkeyttä. Kyse on siten yksittäisessä tapauksessa suoritettavasta kokonaisarvostelusta.

Kuten edellä on todettu, on tulliselvitysrikoksen osalta vakavammissa tapauksissa kyse usein suurten taloudellisten etujen tavoittelusta sekä organisoidusta rikollisuudesta. Tästä syystä törkeän tulliselvitysrikoksen rangaistusasteikon on oltava selkeästi korkeampi kuin tulliselvitysrikoksella. Kriminalisoinnilla pyritään ensikädessä estämään muun muassa organisoituneen rikollisuuden toimintaa esimerkiksi talousrikosten valmistelun ja suorittamisen osalta sekä terrorismin rahoitukseen liittyvää vienti- ja tuontitoimintaa.

TULLI

15 (39)

TULL•GUSTOMS
Törkeästä tulliselvitysrikoksesta voitaisiin siten tuomita vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi.
3.6 Sääntelyn tila muissa Euroopan Unionin jäsenvaltioissa
Muistioon pyritään sisällyttämään myös lyhyt oikeusvertaileva katsaus. Erityisesti pyritään selvittämään tulliselvitysrikossääntelyä vastaavan kansallisen rikossääntelyn tilaa niissä valtioissa joiden ulkoraja toimii samalla Euroopan yhteisön ulkorajana. Selvitystyö pyritään käynnistämään vuoden 2005 aikana.
4 Suhde muuhun lainsäädäntöön 4.1 Suhde tullilain säännöksiin
Mikäli tulliselvitysrikossäännös astuu voimaan, tullaan tulliselvitysrikoksena käsittelemään myös sellaisia tekoja, jotka nykyisellään käsitellään tullirikkomuksena. Siten tulliselvitysrikoskriminalisointi todennäköisesti nostaisi moitittavuusastetta osalle nykyisen tullirikkomuksen tunnusmerkistön täyttävistä teoista. Tullirikkomuksesta säädetään tullilain 42 §:n 3 momentissa. Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistöön sisällytettäisiin jatkossa sellaiset tullirikkomuksen tekomuodot, joilla on nimenomainen tarkoitus erehdyttää tulliviranomaista.

Tullirikkomuksen tunnusmerkistöä ei tarvitse muuttaa kovinkaan merkittävästi. Merkittävin muutos tullirikkomuksen osalta olisi se, että teko olisi rangaistava myös huolimattomuudesta eikä tahallisuutta tai törkeää huolimattomuutta edellytettäisi. Osa nykyään tullirikkomuksena rangaistavaksi tulevista teoista täyttäisi jatkossa tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön. Asiaa on käsitelty edellä kappaleessa 3.3. Edelleen tullirikkomukseen olisi syytä jättää maininta siitä, että kriminalisointia sovelletaan, mikäli muualla ei ole säädetty ankarampaa rangaistusta.

Tullilaki (29.12.1994/1466) 42 §
Suomen tai ulkomaan tulliviranomaisen tullitavaran sulkemiseksi tai paikan eristämiseksi panemaa tai hyväksymää lukkoa, lyijykettä, sinettiä tai muuta estettä ei saa ilman lupaa murtaa eikä muutoin hankkia pääsyä mainituin tavoin suljettuun tilaan. Rangaistus omaisuutta koskevan viranomaiskiellon rikkomisesta säädetään rikoslain 16 luvun 10 §:ssä. (24.7.1998/584)

Rangaistus tullin lainvastaisesta välttämisestä tai sen yrittämisestä on säädetty rikoslain 29 luvun 1–3 §:ssä.

Joka tahallisesti tai törkeästä tuottamuksesta laiminlyö tullilainsäädännön mukaisen ilmoittamis- tai muun velvollisuuden taikka muuten rikkoo sanottuja säännöksiä, on

TULL1

16 (39)

TULL•CUSTOMS
tuomittava, jollei teosta muualla ole säädetty ankarampaa rangaistusta, tullirikkomuksesta sakkoon.

Mikäli tulliselvitysrikos sääntely halutaan toteuttaa kokonaisvaltaisesti, olisi yllä esitetty tullilaissa oleva tullirikkomuksen tunnusmerkistö tarkoituksenmukaisinta sisällyttää tulliselvitysrikossäännöstön ohella rikoslakiin. Tältä osin asiaa on käsitelty aiemmin kappaleessa 3.3.
4.2 Suhde rikoslain säännöksiin
Uutta tulliselvitysrikossäännöstä täydentäisi jatkossakin tullirikkomuksen lisäksi tullilain 42 §:n 1 momentin ja rikoslain 16 luvun 10 §:n 1 momentin 1-kohdan tarkoittama "sinetinmurto", josta tuomittava ankarin rangaistus on yksi vuosi vankeutta.

Rikoslaki 16 luku 10 § (24.7.1998/563)
Omaisuutta koskevan viranomaiskiellon rikkominen
Joka oikeudettomasti
1)	murtaa viranomaisen asettaman lukon, sinetin, esteen tai merkinnän, jolla esine tai muu kohde on suljettu tai eristetty, tai muuten murtautuu viranomaisen tällä tavoin sulkemaan esineeseen tai muuhun kohteeseen,
2)	tunkeutuu viranomaisen sulkemaan rakennukseen tai huoneeseen tai muuten rikkoo rikoksen selvittämisen turvaamiseksi pakkokeinolain 6 Luvun 2 §:n nojalla annetun kiellon,
ryhtyy takavarikkoon tai vakuustakavarikkoon otettuun, ulosmitattuun tai sellaiseen irtaimeen esineeseen, jonka muualle siirtämisen viranomainen on kieltänyt, tai
vastoin hukkaamiskieltoa tai muuta viranomaiskieltoa hukkaa tai luovuttaa omaisuutta tai vastoin maksukieltoa maksaa saatavan tai palkan,
on tuomittava omaisuutta koskevan viranomaiskiellon rikkomisesta sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi.

Edellä 1 momentin 1 kohdassa viranomaisella tarkoitetaan Suomen viranomaisen lisäksi ulkomaan tulliviranomaista.

Toisaalta veropetosrikoksista (verorikkomus, lievä veropetos, veropetos ja törkeä veropetos) säädettäisiin erikseen rikoslain 29 luvussa (29:1-4). Tulliselvitysrikoksen ja veropetossäännösten keskeisimpänä erona olisi, ettei tulliselvitysrikoksen täyttyminen edellyttäisi taloudellisen hyödyn saamista. Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön täyttäisi jo tulliviranomaiselle erehdyttämistarkoituksessa annettu virheellinen tai väärennetty ilmoitus, asiakirja tai muu tieto eikä näyttöä taloudellisesta hyödystä edellytettäisi.

Tärkeää on kuitenkin huomata, että veropetossääntelyssä ja tulliselvitysrikossääntelyssä suojattavat oikeushyvät eroavat toisistaan. Tulliselvitysrikoksella pyritään edellä kappaleessa kaksi kuvatulla tavalla turvaamaan markkinoiden häiriöttömyyttä, takaamaan tasa-arvoinen kilpailutilanne sekä turvaamaan valtakunnan turvallisuutta. Veropetossääntelyllä suojattava

TULLI

17 (39)

TULL•CUSTOMS
oikeushyvä on puolestaan fiskaalinen eli valtion oikeus muun muassa laissa määrättyihin verotuloihin. Kriminalisoinnit eivät näin ollen sulje toisiaan pois. Siten tulliselvitysrikoksen ja veropetoksen tunnusmerkistöt täyttävä teko voi johtaa siihen, että tekijä tuomitaan sekä tulliselvitysrikoksesta ja veropetoksesta. Edelleen on huomattava, että sääntelyiden osalta törkeiden tekomuotojen kvalifioinnit eivät ole yhteneväiset ja voivat siten tulla sovellettaviksi myös eriaikaisesti. Tulliselvitysrikos säännöksellä ei siten olisi suoranaista yhteyttä veropetossääntelyn säännöshierarkiaan. Molempien sääntelyiden mukaiset teot tulisivat arvioitaviksi erillään.

Edelleen tulliselvitysrikosta lievempänä menettelynä olisi pidettävä rikoslain 16 luvun 8 §:n mukaista väärän todistuksen antamista viranomaiselle. Lähtökohtaisesti tulliselvitysrikossäännös ohittaisi ankaramman rangaistavuutensa vuoksi kyseisen säännöksen. Rikoslain 16 luvun 8 §:n 1 momentin mukaan väärän todistuksen antamisesta viranomaiselle tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta. Edelleen on havaittava, että tällä hetkellä väärän ilmoituksen antamista koskee myös erityissäännös eli tullilain 42 §:n 3 momentin mukainen tullirikkomus. Tullirikkomuksen ja tulliselvitysrikoksen välistä yhteyttä on käsitelty edellä.

Rikoslaki 16 luku 8 § (24.7.1998/563)
Väärän todistuksen antaminen viranomaiselle
Joka antaa viranomaiselle oikeudellisesti merkityksellisen totuudenvastaisen kirjallisen todistuksen tai siihen rinnastettavan teknisen tallenteen taikka laadittuaan sellaisen todistuksen tai tallenteen antaa sen toiselle sanottuun tarkoitukseen käytettäväksi, on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, väärän todistuksen antamisesta viranomaiselle sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi.

Väärän todistuksen antamisesta viranomaiselle tuomitaan myös viranomaisen erityisen valvonnan alaisen toiminnan harjoittaja taikka tämän edustaja tai palveluksessa oleva henkilö tai valvottavan yhteisön tilintarkastaja, joka lakiin perustuvan tarkastuksen yhteydessä tai lakiin perustuvaa ilmoitusvelvollisuutta muuten täyttäessään antaa valvovalle viranomaiselle oikeudellisesti merkityksellisen totuudenvastaisen suullisen tiedon.
Järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan osallistuminen on erikseen kriminalisoitu rikoslain 17 luvun la §:ssä. Yhtenä törkeän tulliselvitysrikoksen kvalifiointiperusteena on, että "teko tehdään osana järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaa tai muutoin ammattimaisesti". Edellä kerrotulla tavalla törkeä tulliselvitysrikossäännöksessä käytetty järjestäytyneen rikollisryhmän käsite ei täysin vastaa rikoslain 17 luvun la §:ssä käytettyä käsitettä. Rikoslain 17 luvun la §:n soveltaminen edellyttää, että rikollisryhmän tavoitteena on tehdä yksi tai useampi rikos, josta säädetty enimmäisrangaistus on vähintään neljä vuotta vankeutta. Säännöksen edellytys rikosten rangaistusasteikoista tarkoittaa laissa tästä rikoslajista säädettyä yleistä rangaistusuhkaa (in abstracto). Siten esimerkiksi törkeä

TULLI

18 (39)

TULL•CUSTOMS
tulliselvitysrikos, josta säädetty enimmäisrangaistus on juuri neljä vuotta vankeutta, kuuluu rikoslain 17 luvun la §:ssä tarkoitettuihin rikoksiin.

Säännösluonnoksessa kriminalisoidaan edellä esitetyn mukaisesti myös väärennetyn asiakirjan esittäminen. Väärennyksen kriminalisointi on säännelty rikoslain 33 luvun 1-4 §:ssä. Väärennetyn asiakirjan esittäminen ja myös eräin edellytyksin hallussapito on jo sellaisenaan väärennysrikos. Tulliselvitysrikoksessa on tarkoituksena kriminalisoida virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen asiakirjan tai muun tiedon esittäminen. Pyrkimyksenä on edellä kuvatulla tavalla taata markkinoiden häiriöttömyys ja tasa-arvoinen kilpailutilanne Euroopan yhteisön ja erityisesti Suomen alueella. Säännöksen rationa on itse informaation sekä viranomaistoiminnan oikeellisuuden suojaaminen. Väärennyksen kriminalisoinnilla on pyritty suojaamaan lähinnä asiakirjatodisteiden luotettavuutta sinänsä. Edellä mainitusta syystä johtuen tulliselvitysrikoksen sanamuoto ei ole ristiriidassa erikseen säännellyn väärennyssäännöstön kanssa.

Rikoslain 36 luvun 1-3 § mukainen petossäännöstö käsittää puhtaan petoskriminalisoinnin. Tulliselvitysrikossäännöstön mukaan tulliselvitysrikoksesta voidaan tuomita muun muassa se, joka tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta tulliviranomaista erehdyttääkseen antaa tulliviranomaiselle virheellisen tai väärennetyn ilmoituksen, asiakirjan taikka muun tiedon tavaran tullimenettelyyn asettamisen, lupamenettelyn tai vakuuksista päättämisen yhteydessä. Vakuuden myöntämisen yhteydessä virheellisen tiedon antaminen voitaisiin katsoa perinteisessä merkityksessä käsittävän petoksen tunnusmerkistön. Tällaisella menettelyllä pyritään erehdyttämään tulliviranomaista myöntämään liian pieni vakuus ja tällä tavoin väärän tiedon ilmoittaja pyrkii saamaan oikeudetonta taloudellista hyötyä itselleen. Petos ei kuitenkaan täyty, jos konkreettista taloudellista vahinkoa ei ole aiheutettu - tosin tällöin sovellettavaksi saattaa tulla petoksen yritystä koskeva sääntely. Vakuuden myöntämisen yhteydessä annettu väärä informaatio johtaa usein liian pienen vakuuden myöntämiseen, jonka yhteydessä konkreettisen vahingot toteen näyttäminen on usein vaikeaa. Konkreettinen vahinko aiheutuu tällaisessa tilanteessa vastaa kun vakuutta joudutaan realisoimaan.

Petoksen ja tulliselvitysrikoksen välistä suhdetta arvioitaessa on syytä huomioida se, mitä edellä on sanottu tuliselvitysrikoksen ja veropetossääntelyn suhteesta. Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö ei edellytä näyttöä taloudellisesta hyödystä. Lisäksi petos- ja tulliselvitysrikossääntelyissä suojattavat oikeushyvät eroavat toisistaan. Tästä syystä kyseiset kriminalisoinnit eivät sulje toisiaan pois. Tulliselvitysrikoksen ja petoksen tunnusmerkistöt täyttävä teko voinee siten johtaa siihen, että tekijä tuomitaan sekä tulliselvitysrikoksesta että petoksesta (tai sen yrityksestä).

TULLI

19 (39)

TULL•GUSTOMS
4.3 Erityisesti suhteesta rikoslain 46 luvun säännöksiin
Tulliselvitysrikoksen osalta tulee erityisesti huomioida rikoslain 46 luku sekä kyseisen luvun sääntely säännöstelyrikoksien, salakuljetusrikoksien ja laittomaan tuontitavaraan ryhtymisen
osalta

Säännöstelyrikosten tarkoituksena on suojata Suomea sitovien säännöstelymääräysten noudattamista. Siten tarkoituksena on turvata koko Euroopan unionin markkinoiden häiriöttömyyttä. Edelleen on todettava, että joissain tilanteissa myös säännöstelyrikoksen tunnusmerkistön täyttävä teko voisi täyttää tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön, koska näissä tilanteissa säännöksillä suojattava oikeushyvät on sama. Tällaisia tapauksia varten lienee syytä noudattaa samankaltaista säädöshierarkiaa kuin säännöstelyrikoksen ja salakuljetuksen osalta on säädetty. Tulliselvitysrikoksena tai törkeänä tulliselvitysrikoksena ei siten pidettäisi rikoslain 46 luvun 1-3 §:ssä tarkoitetun tuontia tai vientiä koskevan säännöksen tai määräyksen rikkomista (eli säännöstelyrikosta, tärkeää säännöstelyrikosta ja lievää säännöstelyrikosta).

Tulliselvitysrikossääntelyllä on siten säännöstelyrikossääntelyn tapaan tarkoituksena suojata markkinoita. Kyse on tällöin Suomea koskevien säännösten ja rajoitusten noudattamisesta sekä Suomen vienti- ja tuontitoiminnassa sovellettavaksi tulevien menettelysäännöksien noudattamisesta. Salakuljetus koskee tunnusmerkistönsä mukaan vientiä ja tuontia sekä edellä mainittujen yrittämistä sellaisen tavaran osalta, jonka tuonti tai vienti on kielletty tai edellyttää viranomaisen lupaa tai tarkastusta.

Rikoslaki 46 luku 4 § (24.8.1990/769) Salakuljetus
Joka ilman asianmukaista lupaa taikka muuten tuontia tai vientiä koskevien säännösten tai määräysten vastaisesti tuo tai yrittää tuoda maahan taikka vie tai yrittää viedä maasta tavaraa, jonka tuonti tai vienti on kielletty tai edellyttää viranomaisen lupaa tai tarkastusta, on tuomittava salakuljetuksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kandeksi vuodeksi.
Salakuljetuksesta tuomitaan myös se, joka tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta eläinlääkinnällisestä rajatarkastuksesta annetun lain (1192/1996) tai sen nojalla annettujen säännösten tai yleisten tai yksittäistapausta koskevien määräysten vastaisesti tuo tai tahallaan yrittää tuoda maahan taikka kuljettaa, käsittelee tai säilyttää eläimiä tai tavaroita taikka laiminlyö velvollisuutensa tarkastuttaa eläimet tai tavarat. (24.5.2002/400)

Salakuljetuksena ei kuitenkaan pidetä 1–3 §:ssä tarkoitetun tuontia tai vientiä koskevan säännöksen tai määräyksen rikkomista.

Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön mukaan tulliselvitysrikos ei edellytä, että tavaran tuonti tai vienti olisi kielletty tai, että se edellyttäisi viranomaisen lupaa tai tarkastusta. Edelleen rikoslain 46 luvun 7 §:n mukaan säännöstelyrikoksena tai salakuljetusrikoksena ei

TULLI

20 (39)

TULL•CUSTOMS
pidetä vähäistä ilmoittamis- tai tiedonantovelvollisuuden laiminlyöntiä eikä muuta vähäistä menettelytapamääräyksen rikkomista. Tältä osin tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö koskee osin erilaista toimintaa. On mandollista, että salakuljetusrikoksena rangaistavaksi tuleva teko täyttää myös tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön. Tällöin olisi lähdettävä siitä, että tapaukseen olisi	sovellettava ensisijaisesti tulliselvitysrikoskriminalisointia.
Säännöshierarkiassa salakuljetusta koskeva sääntely olisi siten toissijainen tulliselvitysrikossääntelyyn nähden, vastaavalla tavalla kuin säännöstelyrikoksia koskevaan sääntelyyn nähden. Tältä osin salakuljetusta koskevaa rikoslain 46 luvun 4 §:ää olisi täydennettävä siten, että säännöshierarkia kävisi ilmi pykälän kolmannesta momentista.
Laiton tuontitavaraan ryhtyminen sekä lievä laiton tuontitavaraan ryhtyminen koskevat omaisuutta, johon nähden on tehty rikoslain 46 luvun 1-5 §:n mukainen tai rikoslain 29 luvun 1–3 §:ssä tarkoitettu rikos. Tuontitavaraan ryhtyminen edellyttää siten "esirikoksena" säännöstelyrikosta, salakuljetusta tai veropetosta.

Rikoslaki 46 luku 6 § (14.10.1999/951)
Laiton tuontitavaraan ryhtyminen
Joka kätkee, hankkii, ottaa huostaansa tai välittää sellaista omaisuutta, johon nähden sitä maahan tuotaessa on tehty 1–5 §:ssä tai 29 luvun 1–3 §:ssä tarkoitettu rikos, taikka muulla tavoin ryhtyy sellaiseen omaisuuteen, vaikka hän tietää, että omaisuus on tällä tavalla maahan tuotu, on tuomittava laittomasta tuontitavaraan ryhtymisestä sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi kuudeksi kuukaudeksi.
Näin olleen tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön mukainen teko ei voisi toimia "esirikoksena" laittoman tuontitavaraan ryhtymisen osalta. Tämän osalta tilannetta selkiyttää rikoslain 49 luvun 7 §:n 2 momentti, jonka mukaan laittomasta tuontitavaraan ryhtymisestä tai lievästä laittomasta tuontitavaraan ryhtymisestä ei voida tuomita henkilöä, joka on osallinen tavaraa maahan tuotaessa tehtyyn rikokseen. Tällaisena rikoksena voitaneen pitää myös tulliselvitysrikosta.
Rikoslaki 46 luku 7 § (24.8.1990/769)
Rajoitussäännös
Tämän luvun 1–5 §:ssä tarkoitettuna rikoksena ei pidetä vähäistä ilmoittamis- tai tiedonantovelvollisuuden laiminlyöntiä eikä muuta vähäistä menettelytapamääräyksen rikkomista.

Tämän luvun 6 ja 6 a §:ssä tarkoitetusta rikoksesta ei tuomita henkilöä, joka on osallinen tavaraa maahan tuotaessa tehtyyn rikokseen. (14.10.1999/951)

Tämän Luvun 6 ja 6 a §:ää ei sovelleta rikoksentekijän kanssa yhteistaloudessa asuvaan henkilöön, joka ainoastaan käyttää tai kuluttaa rikoksentekijän yhteistalouden tavanomaisiin tarpeisiin hankkimaa omaisuutta. (14.10.1999/951)

TuLL1

21(39)

TULL•CUSTOMS
5 Liittymä käteisrahan kuljetukseen
Lähitulevaisuudessa käteisrahaa yli Euroopan unionin ulkorajan kuljettaville henkilöille tullaan asettamaan nimenomainen ilmoitusvelvollisuus. Valmisteilla on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta.`' Ilmoitusvelvollisuus merkitsee sitä, että yhteisön alueelle saapuvan ja sieltä poistuvan luonnollisen henkilön, joka kuljettaa mukanaan vähintään 10 000 euron verran käteisrahaa, on ilmoitettava kyseinen rahamäärä sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka kautta hän saapuu yhteisön alueelle tai poistuu sieltä.

Ilmoitusvelvollisuus tulee todennäköisesti voimaan vuoden 2007 alkupuolella, missä yhteydessä tulee harkita nyt mandollisesti säädettävän tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön laajentamista koskemaan myös tätä ilmoitusvelvollisuutta. Perusteluna tällä hetkellä ilmoitusvelvollisuutta koskevaa tullirikkomussäännöstä ankarammalle rangaistavuudelle on erityisesti uuden ilmoitusvelvollisuuden ratio: asetuksen mukaisella ilmoitusvelvollisuudella pyritään ehkäisemään erityisesti käteisen rahan kuljettamiseen perustuvaa rahanpesua, koska sähköisten siirtojen osalta vastaava valvontamenettely on rahanpesun selvittelykeskukselle annettavien ilmoitusten muodossa jo säännelty yhteisön tasolla.
6 Kriminalisoinnin perustelut 6.1 Yleistä
Nykytilanteessa tullin valvomien kansallisten tai yhteisön taloudellisten intressien vastaiset rikolliset teot on katsottu kuuluvat veropetosten kategoriaan. Lievempänä versiona asiaan liittyen on olemassa tullilaissa erityinen rangaistussäännös tullirikkomuksesta. Salakuljetuksesta, laittomaan tuontitavaraan ryhtymisestä ja viranomaiskiellon rikkomisesta säädetään erikseen.

On kuitenkin osoittautunut, ettei veropetoksen tunnusmerkistön täyttyminen useinkaan ole osoitettavissa, vaikka tilanteessa on täysin selvää, että kyse on rikollisesta toiminnasta. Tällaisessa tilanteessa ei yleensä ole kyse myöskään salakuljetuksesta, laittomasta tuontitavaraan ryhtymisestä eikä viranomaiskiellon rikkomisesta. Tämän ovat vahvistaneet myös viimeaikainen tuomioistuinkäytäntö ja valtakunnansyyttäjänviraston tulkinnat.

Veropetoksen tunnusmerkistön täyttyminen edellyttää, että tapauksessa on pystyttävä osoittamaan teolla tavoiteltu välitön taloudellinen hyöty. Taloudellisen hyödyn konkreettinen osoittaminen ei usein ole Tullin valvomissa tapauksissa yksinkertaisesti osoitettavissa, koska paljastettujen tahallaan virheellisesti ilmoitettujen tuonti- tai
4 Ks. neuvoston 17 päivänä helmikuuta 2005 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 19/2005 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta (Virallinen lehti nro C 144 E, 14/06/2005 s. 0001 - 0008).

TULLI

22 (39)

TULL•CUSTOMS
vientitavaroiden lopullinen tavoiteltu määränpää ja siten käyttötarkoitus ei välttämättä ole selvitettävissä.

Kaiken kaikkiaan, mikäli rikollisen toiminnan tavoitteena on saattaa virheellisesti Tullille ilmoitetut tavaraerät laillisille markkinoille esimerkiksi salaamalla seuraavilta kaupan ketjun osapuolilta tavaran todellinen alkuperä, on äärimmäisen kallista ja työlästä sekä usein jopa mandotonta saada kyseinen tavaraerä markkinoilta vasta välittömän taloudellisen hyödyn konkretisoiduttua. Toisaalta tietyissä organisoidun rikollisuuden tapauksissa koko tavaraketjun osapuolten paljastaminen on itseisarvo.

Edellä kuvatut veropetossääntelyn ongelmakohdat vaikeuttavat Tullin suorittamaa valvontatyötä. Vaikka yksittäisessä konkreettisessa tapauksessa veropetoksen tunnusmerkistön täyttyminen ei olisi osoitettavissa aukottomasti, on silti usein osoitettavissa että toimintaa on suoritettu antamalla Tullille virheellisiä tai väärennettyjä ilmoituksia, asiakirjoja tai muuta tietoa. Yleensä tällaisen menettelyn tavoitteena on saattaa verotonta tavaraa joko laillisille tai pimeille markkinoille. Toisaalta tavoitteena voi olla rahoituksen hankkiminen rikolliselle toiminnalle kuten terrorismille tai järjestäytyneen rikollisuuden toiminnalle rahanpesun, talousrikosten tai muunlaisen rikollisen toiminnan kautta. Tällaisen toiminnan kriminalisointi on perusedellytys uskottavalle tullivalvonnalle.

Seuraavassa on kuvattu Tullin valvontatoiminnan ongelmakohtia ja kuvailtu perusteita tulliselvitysrikossääntelyn käyttöönottamiselle.
6.2 Kotimaan markkinat
Kuten edellä kappaleessa 2.1 on todettu, pyritään tulliselvityskriminalisoinnin avulla turvaamaan kaupallisten markkinoiden häiriöttömyys Euroopan unionin ja erityisesti Suomen alueella. Samaan aikaan tavoitteena on lisäksi taata tasa-arvoinen kilpailutilanne kaikille toimijoilla, jotka toimivat muun muassa vienti- ja tuontitoiminnan parissa. Edellä mainittujen oikeushyvien turvaaminen myös kotimaassa edellyttää muun muassa ulkomaankauppaan liittyvien väärinkäytösten torjumista.

Tullin vuosille 2005-2006 laatiman uhkakuva-arvion mukaan ongelmat vienti- ja passitusmenettelyssä liittyvät erityisesti ulkomaalaistaustaisiin huolintayhtiöihin. Viime aikoina esiin nousseissa tapauksissa kyse on ollut muun muassa leimaväärennöksistä, lastin "pilkkomisesta" ja kaksoislaskutuksesta. "Hämärään kauppaan" kiinteästi kytkeytyvä huolintatoiminta on viime aikoina yhä enenevässä määrin siirtynyt ulkomaalaistaustaisten huolintayhtiöiden haltuun.

Yhtenä osana edellä kuvattuun kehitykseen on vaikuttanut yrityksille sallittu mandollisuus toimia vienti- ja tuontitoiminnassa toisten yritysten asettamien vakuuksien turvin. Yritykset voivat asettaa vienti- ja tuontitoimintansa osalta vakuudet. Mikäli tullivelka erääntyy eikä

TULLI

23 (39)

TULL•CUSTOMS
yritys tee vapaehtoista maksusuoritusta perii Tulli velan asetetusta vakuudesta. Käytännössä muutamat suuret huolintayhtiöt toimivat vienti- ja tuontitoiminnassa huolintayhtiöinä. Samaan aikaan ne kuitenkin joutuvat suorittamaan alihankintana toimintojaan pienemmillä huolinta- ja kuljetusyrityksillä. Viimeksi mainitut yritykset toimivat suurten huolintayhtiöiden asettamien vakuuksien alla eli ikään kuin vakuuttavat oman toimintansa muilla. Ongelmatapauksessa virheellisesti toimiva yhtiö ei itse menetä vakuuksiaan, vaan suunnitelmallisen rikollisen toiminnan Tullille aiheuttamat vahingot korvataan suuremman huolintayhtiön vakuuksia käyttäen. Tällä tavoin pienet huolintayhtiön kykenevät toimimaan ilman vakuuksien asettamista ja varsin pienellä riskillä.

Venäjän vienti- ja tuontitoiminta on yhä enenevässä määrin edellä mainittujen pienten huolintayhtiöiden hallussa, koska ne toimivat usein varsin pienellä katteella ja mitä ilmeisimmin saavat rahoitusta muun muassa Venäjältä toimintansa turvaamiseksi. Markkina-aseman valtaaminen kotimaisilta yrityksiltä perustuu pitkälti tähän rahoitusjärjestelmään sekä siihen, että usein kyseiset yritykset edistävät omalla toiminnallaan varsinkin vientitoiminnan kaksoislaskutusta. Kaksoislaskutus ei vientitoiminnan osalta ole rangaistavaa Suomessa (koska Suomen Tullille viennit ilmoitetaan asianmukaisesti). Tästä syystä kyseiset toimijat pystyvät edelleen laajentamaan toimintaansa sekä hankkimaan uusia asiakkaita Venäjältä.

Suomesta on muodostunut Venäjän vientitoiminnan osalta eräänlainen "sillanpääasema" turvallisten kuljetusreittien ja erityisesti juuri edellä kuvatun kaksoislaskutusilmiön ansiosta. Tämä toiminta aiheuttaa edelleen se, että kotimaiset huolinta- ja kuljetusyritykset menettävät asemiaan pyrkiessään toimimaan laillisesti molemmilla markkinoilla. Kuvatun kaltainen kehitys ei voi olla vaikuttamatta negatiivisesti myös koko suomalaisen huolintatoiminnan tilaan.

Puhtaasti kotimaan ongelmaksi on myös katsottavissa vaarallisten aineiden vienti ja tuonti Suomeen sekä läpikulku Suomen kautta. Kuten edellä on todettu, on Venäjälle suuntautuva vienti- ja tuontitoiminta pitkälti ajautunut ulkomaalaistaustaisten huolintayhtiöiden haltuun, joilla on usein kytköksiä myös järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Tällaisen toiminnan kautta on mandollista saattaa yhteisön alueelle myös kappaleessa 2.2 kuvatun kaltaisia vaarallisia aineita. Kyseiset aineet voivat olla matkalla Keski-Euroopan markkinoille, Suomeen tai Suomen kautta Venäjälle - joka tapauksessa ne muodostavat merkittävän uhan kotimaiselle turvallisuudelle. Toiminta on mandollistunut, koska Tullille vienti- ja tuontitoiminnasta annettavien tulli-ilmoitusten ja muun informaation oikeellisuutta ei pystytä takaamaan. Tällaisessa tilanteessa Tullilla on varsin vähän vertailutietoa yhteisökaupasta. Tällä hetkellä vaarallisten aineiden kuljetusten osalta tapahtuneita laiminlyöntejä käsitellään vain tullirikkomuksena. Sääntelyrikokset tai salakuljetussäännöstöt eivät tule sovellettavaksi. Sanktiotason voidaan siten syystäkin todeta olevan varsin alhainen. Sanktioimalla erikseen väärien ilmoitusten ja virheellisen tiedon antaminen pystyttään paremmin turvaamaan myös Tullille annettavan informaation oikeellisuus. Kyse on pitkälti siitä, että yhteisön alueelle

5 Ks. liite 1

TULLI

24 (39)

TULL•CUSTOMS
suuntautuvan vienti- ja tuontitoiminnan parissa toimiville yrityksille ja muille markkinoilla toimiville osapuolille on sanktioinnin avulla luotava kannustin (eräänlainen yllyke) toimittaa Suomen Tullille oikea informaatio omasta toiminnastaan.
6.3 Tuonti
6.3.1 Kaksoislaskutus ja arvonlisäveron "läpivirtaus"
Tuontitavaroiden osalta ongelma on erityisesti kaksoislaskutus tai tavarapaljouksien virheellinen, liian alhaiseksi ilmoittaminen. Kaksoislaskutustapauksissa Tullille annetaan usein todellisuudesta poikkeavia tietoja muun muassa myyjän, ostajan sekä erityisesti tavaran määrän ja arvon osalta. Verotuksellisesti tällöin on kyse nimenomaan tuontitapahtumaan kohdistuvasta arvonlisäverotuksesta.

Valtakunnansyyttäjänviraston näkemysten ja äskettäisen korkeimman oikeuden päätöksen (KKO 2004:56) mukaan veropetoksen tunnusmerkistö ei täyty, vaikka maahan tavaraa tuova toimija olisi ilmoittanut tulliviranomaisille tavaran arvon liian alhaisena, koska tavaraerän kohdalla ei tapandu kokonaisuutena arvonlisäveron kiertämistä. Oikeuskäytännössä omaksutun tulkintalinjan mukaan arvonlisävero kumuloituu tällöin kaupan ketjussa siten, että seuraava ostaja joutuu joka tapauksessa maksamaan tuojan välttämän veron.

Oikeuskäytännössä edellä mainittu tulkintalinja on perusteltu siten, että tuojalla, joka ei ole tehnyt tulli-ilmoitusta asianmukaisesti, olisi oikeus verotuksessaan vähentää arvonlisävero myös tullausvaiheessa ilmoittamatta jätettyjen kustannuserien osalta, mikäli vero olisi siltä osin tullattaessa määrätty. Korkeimman oikeuden tapauksen 2004:565 yhteydessä antamien perustelujen mukaisesti valtiolta ei ole edellä mainitusta syystä kyseisessä tapauksessa jäänyt eikä ole voinutkaan jäädä saamatta kyseisten tavaraerien osalta veroa, vaikka vero maahantuotaessa on määrätty ja maksuunpantu liian alhaisena.

KKO 2004:56
A oli lainvoimaisesti tuomittu rangaistukseen törkeästä veropetoksesta, koska hän oli tuodessaan edustamansa yhtiön nimissä maahan tavaraa ilmoittanut tulliviranomaisille tavaran arvon liian alhaisena ja siten välttänyt maahan tuotaessa määrättävää liikevaihtoveroa.

A haki tuomion purkamista. Korkein oikeus katsoi esitetyn selvityksen nojalla, että tavara oli tuotu maahan verollista liiketoimintaa varten. Verovelvollisella oli tuontiajankohtana voimassa olleen liikevaihtoverolain 41 §:n mukaan oikeus vähentää maahan tuomastaan tavarasta suoritettava vero kotimaan liikevaihtoverotuksessa. Korkeimman oikeuden ratkaisusta ilmenevillä perusteilla valtiolta ei ollut jäänyt eikä ollut voinutkaan jäädä saamatta kyseisten tavaraerien osalta liikevaihtoveroa, vaikka vero maahantuotaessa oli

Tu LLl

25 (39)

TULL.CUSTOMS
määrätty ja maksuunpantu liian alhaisena. Tuomio purettiin.

Kyseinen tulkinta on pätevä silloin jos oletetaan, että kaikki Suomeen tuotava tavara, laittomasti tuotava tavara mukaan lukien, päätyy laillisille markkinoille. On kuitenkin selvää, että tuonnin tapanduttua ainakin merkittävä osa virheellisesti ilmoitetuista tavaroista päätyy, joko kokonaan tai ainakin tulli-ilmoituksen ylittävältä osin, pimeille tai harmaille markkinoille.

Edellä selostettu oikeuskäytännössä omaksuttu tulkintalinja on aiheuttanut sen, että tällä hetkellä tavaran tuojilla ei ole laista johtuvaa kannustinta tehdä tulli-ilmoituksia totuuden mukaisina. Tämä johtuu siitä, että virheellistä ilmoittamista ei ole sanktioitu riittävissä määrin. Tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistön täyttyminen edellyttäisi tahallisuutta tai törkeää huolimattomuutta. Tällaisen toiminnan taustalla voitaneen joka tapauksessa katsoa olevan motiivina taloudellisen hyödyn hankkiminen veroja välttämällä. Oikeuskäytännön kautta onkin luotu tilanne, jossa väärän tulli-ilmoituksen antanut toimija voi ilman todellista sanktio uhkaa pitää hallussaan tavaraa, johon ei ole kohdistettu asianmukaisia verotuksellisia toimenpiteitä. Tavarantuojalle on tosiasiallisesti luotu pidennetty mandollisuus suorittaa "tehokas katuminen". Edelleen on kuitenkin huomattava, että ko. toimijalla olisi laissa säännelty velvollisuus tehdä Tullille asianmukaiset ilmoituksen Tullin suorittaman verotuksen perusteeksi. Koska rikolliseen toimintaan pyrkivä tavarantuoja kykenee näin "kokeilemaan kepillä jäätä" voidaan itse asiassa katsoa, että vallitseva sääntely tulkintoineen edistää mandollisuutta lain vastaisen menettelyn toteuttamiseen. Sääntely on omiaan lisäämään rikollisen toiminnan pitkälle vietyä ja suunnitelmallista valmistelua sekä siten myös rikollista toimintaa. Tämän tilanteen ei voida katsoa olevan lainsäätäjän tarkoittama asiantila.

Vallitseva oikeuskäytäntö on vaikuttanut myös rikostutkinnassa sovellettaviin käytäntöihin. Viime aikoina on esille tullut tapauksia, joissa tulliviranomaisille on ilmoitettu yhteisön alueelle tuotavan tavaran arvon liian alhaisena ja siten maahan tuotaessa on vältetty määrättävää arvonlisäveroa. Edellä mainitun korkeimman oikeuden ratkaisun (KKO 2004:56) johdosta tapauksia ei ole otettu tutkittavaksi. Koska tutkintaa ei ole aloitettu, ei tämän kaltaisissa tapauksissa ole pystytty selvittämään sitä, ovatko maahan tuodut tavarat menneet ns. laillisille markkinoille ja onko omaksuttu arvonlisäveron "läpivirtausjärjestelmä" toiminut.

Tulliselvitysrikoksen avulla turvattaisiin Tullin mandollisuudet nykyistä tehokkaammin puuttua tilanteisiin, joissa sille on tuonnin, viennin tai kauttakulkuliikenteen yhteydessä annettu vääriä tietoja. Edelleen kriminalisoinnilla pystyttäisiin turvaamaan Tullin mandollisuudet saada tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta virheellisenä annetun ilmoituksen kohteena olevat tavaraerät jo rajalla pois. Tällä tavoin kyettäisiin estämään tavaraerien aiheuttama markkinoiden tasapainon ja tasa-arvoisen kilpailun vääristyminen sekä lakkauttamaan tapauskohtaisesti toimialueeseen kohdistuva rikollinen toiminta.

TULLI

26 (39)

TULL•CUSTOMS
6.3.2 Esimerkkitapaus tuonnin osalta
Suomalainen yritys A on tuonut Virosta kuormalavoja Suomeen ajankohtana, jolloin Viro ei vielä ole ollut Euroopan yhteisön jäsen. Yritys on käyttänyt tuonnin yhteydessä kaksia toisistaan poikkeavia kauppalaskuja. Tullille esitettyjä laskuja ei ole viety yrityksen kirjanpitoon. Kuormalavat on tullattu yhteisöön käyttäen tullausarvona 8 markkaa kappaleelta kun kuormalavan yksikköhinta todellisuudessa on ollut 13,50-19,00 markkaa kappaleelta. Tullausarvoon ei myöskään ole sisällytetty kaikkia maahan tuotujen tavaroiden kuljetus- ja vakuutuskustannuksia. Yhtiön A kirjanpidossa olevissa kauppalaskuissa tavaran myyjänä esiintyvää virolaista yritystä ei ole merkitty Viron yritysrekisteriin, eikä siitä ole saatu muutakaan tietoa.

Maahantuonnin yhteydessä on arvonlisäveroa jäänyt osittain kantamatta liian alhaisena ilmoitetun tullausarvon johdosta. Kuormalavoihin ei kohdistu tullimaksuja.

Korkeimman oikeuden ratkaisussa KKO 2004:56 oikeus on katsonut, että kun tavara on tuotu maahan verollista liiketoimintaa varten, valtiolta ei ole jäänyt, eikä ole voinutkaan jäädä saamatta liikevaihtoveroa, vaikka vero on maahantuotaessa määrätty ja maksuunpantu liian alhaisena.

Kuormalavoja koskevassa asiassa on jouduttu tekemään päätös olla ottamatta asiaa esitutkintaan, koska asiassa ei KKO:n ratkaisu huomioon ottaen ole syytä epäillä rikosta. Epäselväksi tällöin jää, vaikka tavarat on ilmoitettu tuoduksi maahan verollista liiketoimintaa varten, päätyvätkö kaikki kuormalavat laillisen liiketoiminnan ja siten arvonlisäverotuksen piiriin.

Tapauksessa Tullille oli ilmoitettu tullausarvona selkeästi alempi hinta kuin mikä tavaroiden oikea yksikköhinta todellisuudessa oli. Tämän kaltainen menettely mandollistaa sen, että myyjä voi myydä osan tavarasta kuitilla ja osan pimeillä markkinoilla. Tällä tavoin myyjä pystyy "dumppaamaan" hintoja markkinoilla ja luomaan häiriötilan, josta kärsivät erityisesti ne myyjät, jotka myyvät kyseistä tavaraa oikein verotettuna. Vastaavanlaisissa tapauksissa olisi erityisen merkityksellistä selvittää se, mikä osa tavarasta on myyty laillisilla markkinoilla ja toisaalta se onko tällöin käytetty osittain pimeää kauppahinnan maksamista. Kyse on pitkälti verottajan intressistä, mutta Tullin toimintamandollisuuksia kohentamalla kyettäisiin estämään kuvatun kaltaista hintojen "dumppaamiseen" tähtäävää toimintaa.

"Tulliselvitysrikos" täyttyisi kun väärät kauppalaskut esitettäisiin maahantuonnin yhteydessä tulliviranomaiselle tahallisesti tai jos toimijan puolella täyttyisi törkeä huolimattomuus. Kyseessä olevan rikoksen tutkinnan yhteydessä kyettäisiin myös selvittämään tavaran päätyminen mandollisesti laillisen liiketoiminnan piirin ulkopuolelle.

TULLI

27 (39)

TULL•CUSTOMS
6.4 Vienti 6.4.1 Yleistä
Suomesta vietävistä tavaraeristä osa ilmoitetaan suurempina tai kalliimpina kuin, mikä tavaraerä todellinen määrä ja/tai arvo on. Tällöin tarkoituksena voi olla joko viennin arvonlisäveropalautusten maksimoiminen todellisuutta vastaamattomaksi tai pyrkimys toteuttaa kaksoislaskutusta Venäjälle suuntautuvan vientitoiminnan osana.

Viennin kohdalla erityisenä ongelmana on se, että veropetoksen tunnusmerkistö täyttyy vasta, kun tullin vahvistama virheellinen vienti-ilmoitus on liitetty yrityksen kirjanpitoon. Nykyinen verohallinnon käytäntö ei kuitenkaan tue rajoilla tapahtuvan viennin valvonnan suorittamista, koska verohallinto on monessa tapauksessa hyväksynyt vientitapahtuman todentamiseksi kirjanpidossa pelkät kauppalaskut. Kauppalaskuhan ei osoita muuta kuin ulkomaille tapahtuvaa kauppatapahtumaa, ei niinkään todellista tavaroiden fyysistä vientiä pois yhteisön tullialueelta. Uskottavan tullivalvonnan kannalta tällaisen toiminnan kriminalisointi on välttämätöntä.

Vientitoiminnassa vahingot toteutuvat pääsääntöisesti Suomessa tai jossain muussa yhteisön alueen valtiossa perusteettomien arvonlisäveropalautusten hakemisen yhteydessä.
6.4.2 Epäsuora vienti
Epäsuorassa viennissä vientimenettely aloitetaan jonkin muun jäsenvaltion alueella kuin Suomessa, josta tapahtuu tavaroiden fyysinen poistuminen yhteisön tullialueelta. Tällöin Suomen Tulli vahvistaa fyysisen poistumisen ja antaa vahvistetun vienti-ilmoituksen tavaranhaltijan edustajalle (usein ajoneuvon kuljettaja) toimitettavaksi viennin aloittaneeseen jäsenvaltioon arvonlisäveropalautusten saamiseksi.

Käytännössä epäsuoran viennin kohteena olevat tavarat eivät kuitenkaan poistu sellaisenaan Suomen alueelta, vaan kyseiset tavaraerät varastoidaan Suomessa ja viedään pienemmissä erissä Venäjälle jopa useiden eri vientierien tavaroita yhteen kuljetukseen sekoittaen. Mikäli yksittäinen vienti on ositettu jopa kymmeniin erillisiin vientikuljetuksiin, on usein täysin mandotonta todeta kaikkien vientimenettelyyn asetettujen tavaroiden poistuneen Suomen ja yhteisön tullialueelta Venäjälle. Täydellinen toteaminen olisi mandollista ainoastaan tarkastamalla kaikki ositetut vientikuljetukset fyysisesti poistumishetkellä. Tämä on toimintaresurssien kannalta arvioiden mandotonta ja laillisen liikenteen sujuvuuden varmistamiseksi epätarkoituksenmukaista.

Vientikuljetuksien yhteydessä toteutuvan tavaran "hävikin" lisäksi on viime aikoina havaittu myös varastojen toimintaan liittyviä ongelmia. Tullivarastojen kirjanpito hoidetaan käytännössä katsoen täysin automatisoidusti erilaisten tietojärjestelmien avulla. Varastoista tapahtuva verottoman tavaran siirtyminen yhteisön markkinoille on mandollista "piilottaa"

TULLI

28 (39)

TULL•CUSTOMS
väärentämällä varastokirjanpitoon tarkoitettujen tietojärjestelmien tietoja. Myös edellä kuvatun kaltaisessa toiminnassa yhteisön ulkopuolelle suuntautuva konkreettinen vientitoiminta on merkittävässä asemassa. Konkreettisella vientitoiminnalla voidaan tarvittaessa pyrkiä tasaamaan varastokirjanpitoa. Käytännössä tämä tapahtuu viemällä yhteisön ulkopuolelle tyhjiä kuormia. Tällöin tosiasiallinen vientitoiminta ei vastaa tulli-ilmoitusten avulla Tullille näytettyä toimintaa. Tällaisen toiminnan täydellinen estäminen vaatisi fyysisten varastotarkastusten toteuttamista sekä kaikkien vientikuljetusten fyysistä tarkastamista poistumishetkellä. Edellä todetulla tavalla tämän kaltainen toiminta on Tullin toimintaresurssien kannalta mandotonta sekä osin epätarkoituksenmukaista.

Veropetoksen tunnusmerkistön osoittaminen epäsuoran viennin yhteydessä on edellä kuvailtua suoraan vientiä vieläkin vaikeampaa, koska rikos täyttyy jossain muussa jäsenvaltiossa laittomien arvonlisäveropalautusten vaatimisen yhteydessä, kun kirjanpitoon liitetään vähennykset toteutumattomaan vientiin perustuen. Suomessa ainoa rikollinen teko tällä hetkellä on tullirikkomus sakkorangaistuksineen, vaikka kyse olisi arvoltaan hyvinkin suurista vientikuljetuksista.

Edellä kerrottu tilanne kuvaa perustilanteen niin sanotun karusellikaupan osalta. Kuten edellä on todettu arvonlisäveron palautukset haetaan viennin aloittaneessa yhteisön jäsenvaltiossa. Tästä huolimatta vahinkoja aiheutuu myös muissa jäsenvaltioissa siten, että verotonta tavaraa kulkeutuu laillisille ja/tai harmaille markkinoille kaupankäynnin kohteeksi. Tullin on mandotonta todeta kaikkien vientimenettelyyn asetettujen tavaroiden poistuneen yhteisön tullialueelta esimerkiksi Venäjälle edellä kuvatun viennin "pilkkomisen" seurauksena. Tällaisessa tilanteessa karusellikaupassa pystytään kierrättämään verotonta tavaraa yhteisön alueella, jolloin tavaran alkuperä hävitetään. Yhteisön alueelle jäänyt tavara pystytään asettamaan laillisen kaupankäynnin kohteeksi. Tällöin vahingot kohdistuvat siihen jäsenvaltioon, jonka markkinoilla verotonta tavaraa kaupataan. Suomen kautta Venäjälle kulkeutuvan kaupan osalta suomalaisten markkinoiden voidaan perustellusti epäillä olevan yksi keskeisistä kohteista, jonne verotonta tavaraa kulkeutuu. Siten myös Suomi yhteisön jäsenvaltiona kärsii vahingoista, joita karusellikaupan kaltainen menettely aiheuttaa. Merkittävimpinä vahinkoina voidaan myös pitää markkinoiden tasapainon ja tasa-arvoista kilpailun vääristymistä.

Motiivina karusellikaupan toteuttamiselle on merkittävän taloudellisen hyödyn tavoittelu. Samaan aikaan kun verotonta tavaraa asetetaan myyntiin, toteutetaan samasta tavarasta usein yhteisön alueella arvonlisäveronpalautukset jossain toisessa jäsenvaltiossa. Karusellikauppa toteutetaan lähtökohtaisesti antamalla Tullille väärät tulli-ilmoitukset. Tämä menettely on Suomessa varsin heikosti sanktioitu. Suomessa teko on kriminalisoitu ainoastaan tullirikkomuksena, josta on seurauksena enintään sakkorangaistus. Koska taloudellisen hyödyn toteen näyttäminen on usein mandotonta, ei tapauksissa tule sovellettavaksi veropetossäännöstely. Perustellusti voidaan todeta, että tällä hetkellä rikoksella potentiaalisesti saatava hyöty on suuri samaan aikana kun sanktiotaso on varsin

TuLLi

29 (39)

TULL•CUSTOMS
alhainen. Näin ollen lainsäädännön ja oikeuskäytännön kautta on muodostunut eräänlainen yllyke harjoittaa rikollista toimintaa. Tullirikkomuksen ei voida katsoa olevan riittävä sanktio esimerkiksi karusellikaupan osalta. Lisäksi alhainen sanktiotaso aiheuttaa Tullin rikostutkinnalle ongelmia, koska sen käytettävissä ei ole pakkokeinoja laajojen rikostapausten tutkintaan.
6.4.3 Esimerkkitapaus viennin osalta Kuva 1 - Vientimenettely

pWrapPolygonVertices8;11;(1561,0);(1561,614);(0,614);(0,21602);(12663,21602);(12663,16733);(18112,16733);(18112,8668);(21601,8668);(21601,0);(1561,0);fBehindDocument0
Yrtys D Oy
Suomi
Tytäryhtiö

Yrtys E Oy
Suomi

Nokia Mobile Phones Ltd

Helsinki-Frankfurt

Laskutus: Yrtys B, Germany Toimitus; CIP Zurich, Switzerland

Praforma-krvoice 13.2.2001
182001 43.800 EUR

Yritys C Oy 10 Npl Nokia 8210	Suomi

Invoice 21.2.2001

............... .
AV* 020-6362 4492	J "	LH 3010

	-Frankfurt-Helsinki	Frankfurt-Helsinki 20.2.2001

Yritys B Saksa

Vientimenettely	Laskun saaja	
Kct ullausleimalla 8.2.2001—~	toimtusosote
Invoice 8.2.2001 _

43.456,50 EUR

Poistumislekna
16.2.2001 Lentotulli

Maksu 16.2.2001 43.800 EUR

Nokia Oyj on myynyt 8.2.2001 päivätyllä kauppalaskulla erän matkapuhelimia venäläiselle ostajalle yritys A:lle. Tavaraerä on asetettu vientimenettelyyn Nokia Oyj:n kotitullausmenettelyssä, joka on yksinkertaistettu vientimenettely. Tavaraa ei tarvitse esittää

6 Ks. liite 2

TULLI

30 (39)

TULL•CUSTOMS
Tullille menettelyyn asettamisen yhteydessä, vaan vientiin asettaminen tapahtuu Nokia Oyj:ssä kauppalaskulle tehtävällä merkinnällä. Kauppalaskumerkintöjen mukaan toimitusosoite on ollut Pietari, Venäjä.

Ennen kuin matkapuhelimia sisältävää tavaraerää on lähdetty kuljettamaan tullivarastosta, kyseinen matkapuhelinerä on venäläisen yrityksen A toimesta 13.2.2001 myyty saksalaiselle yritykselle B ja kauppalaskulle on toimitusehdoksi merkitty CIP Zurich.

Edellä kuvattu toiminta on käytännössä tarkoittanut sitä, että vientimenettelyyn asetettu tavaraerä, joka on ollut Suomessa varastossa, on myyty Saksaan ennen kuin vientiä yhteisön ulkopuolelle on päätetty. Tavara on viety sen uuden omistajan (yritys A) myymänä Saksaan (yritys B:lle) ilman että tavara olisi poistunut yhteisön alueelta. Vientimenettelyä yhteisön ulkopuolelle ei peruutettu.

Komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä (Sov.A.) artiklan 796 mukaan: "Jos vietäviksi luovutettua tavaraa ei viedä yhteisön tullialueelta, tavaranhaltijan on ilmoitettava siitä välittömästi vientitoimipaikkaan. Kyseisen ilmoituksen 3 kappale on palautettava tähän toimipaikkaan."

Tapauksessa vientimenettelyä ei ole soveltamisasetuksen edellyttämällä tavalla peruutettu, vaan matkapuhelinerää koskeva Venäjälle myyntiä tarkoittava kauppalasku ja tavaraerän kuljettamista Saksaan koskeva lentorahtikirja on 16.2.2001 esitetty Eteläisen tullipiirin lentotullissa, jossa 8.2.2001 päivätyn kauppalaskun kääntöpuolelle on lyöty säännösten edellyttämällä tavalla tavaraerän yhteisöstä poistumisen todentava tulliviranomaisen leima. Asiakirjat on tullille esittänyt huolintaliikkeen edustaja.

Tavaraerä on lennätetty Finnairin lennolla AY 821 Helsingistä Frankfurtiin 18.2.2001. Tullin tietojen mukaan matkapuhelimia on tästä erästä toimitettu edelleen Englantiin ja Espanjaan sekä takaisin Suomeen. Verohallinnon toimittaman asiantuntijalausunnon6 mukaan Suomen valtio ei ole kärsinyt tapauksessa vahinkoa ALV:n osalta, vaikka puhelinkauppa ei ole mennytkään lain ja EY-kauppaa koskevien säännösten mukaan.

Tapausta on tutkittu tullirikkomuksena ja siitä on rangaistusmääräysmenettelyssä annettu tavaraerän huolinnasta vastanneen yhtiön idäntoimintojen johtajalle sakkorangaistus. Jos voimassa olisi ollut "tulliselvitysrikosta" koskeva säännös, olisi tulliselvitysrikoksen tunnusmerkistö täyttynyt, kun Venäjälle myyntiä koskeva kauppalasku 16.2.2001 esitettiin tulliviranomaiselle viennin vahvistamista varten, vaikka vientimenettelyn edellytyksiä ei enää 13.2.2001 tapahtuneen uuden kaupan johdosta ollut olemassa.

TULLI

31(39)

TULL•CUSTOMS
7 Lopuksi
Yleisesti ottaen viranomaisten, kuten myös Tullin, omalla aktiivisuudella ja viranomaisten käytössä olevilla resursseilla on keskeinen merkitys talousrikostorjunnan vaikuttavuuden aikaansaamisessa. Pelkkä viranomaistoiminnan aktiivisuus ei kuitenkaan riitä, vaan yhteiskunnan kannalta on välttämätöntä pyrkiä lainsäädännöllisin toimenpitein vähentämään talousrikosten tekomandollisuuksia. Muun muassa karusellikaupan kaltaisten laajojen ja komplisoitujen talousrikosten ennalta estäminen tulee yhteiskunnalle huomattavasti halvemmaksi kuin niiden paljastaminen, tutkiminen ja tuomioiden täytäntöönpano.

Valvontaa suorittavan viranomaisen näkökulmasta voidaan todeta, että edellä kuvatut tuonti- ja vientitoiminnan ongelmat vaativat lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. Mikäli tällaisia toimenpiteitä ei toteuteta, voidaan tullivalvonnan ja koko rajaturvallisuuden ylläpidon perustellusti sanoa kärsivän uskottavuusongelmasta. Asia on huomioitu myös sisäisen turvallisuuden ohjelmassa. Ohjelmassa kaksoislaskutuksen ja muiden ulkomaankauppaan liittyvien väärinkäytösten torjumista on pidetty yhtenä alueena, jonka osalta lainsäädäntöä tulee edelleen kehittää.

Kansainvälisen kaupan yhä kasvaessa on pidettävä erittäin tärkeänä sitä, että toimintaan liittyviin lieveilmiöihin sekä rikollisuuteen puututaan tehokkaasti mandollisimman varhaisessa vaiheessa. Kappaleessa kolme kuvatulla tulliselvitysrikossääntelyllä pyritään nimenomaan suojaamaan Euroopan unionin ja Suomen markkinoiden tasapainoa sekä toimivuutta. Jotta tässä muistiossa kuvattu sääntely olisi tehokasta, tulisi se sijoittaa edellä esitetyllä tavalla kokonaisuudessaan rikoslakiin. Sääntelyn keskittämisellä pystyttäisiin jatkossa turvaamaan sääntelyn selkeys sekä tosiasiallinen vaikuttavuus sääntelyn kohderyhmässä. Ottamalla käyttöön lievä ja törkeä tekomuoto tulliselvitysrikoskriminalisoinnin osalta, pystytään tehokkaasti kohdistamaan erilaisiin menettelyihin niihin kulloinkin sopiva sanktiointi. Tällöin lainsäädännössä omaksuttu sanktiointi on kussakin yksittäistapauksessa oikeassa suhteessa teon tai laiminlyönnin moitittavuuteen. Tällä tavoin lainsäädäntö on sisäistettävissä helpommin käytännön toiminnassa, jolloin myös lainsäädännön tosiasiallinen vaikuttavuus tehostuu.

Sääntelyn avulla Tullille taattaisiin mandollisuudet torjua tehokkaammin organisoitunutta kansainvälistä talousrikollisuutta, rahanpesua sekä mandollista terrorismin rahoitusta. Huomionarvoista on myös se, että sääntely olisi omiaan edistämään erityisesti Euroopan unionin ulkorajan tullivarmuutta sekä rajaturvallisuutta.

Tulliselvitysrikossääntelyn ja sen ohelle sijoitetun tullirikkomuksen avulla kyettäisiin mitä todennäköisimmin turvaamaan Tullin mandollisuudet nykyistä tehokkaammin puuttua tilanteisiin, joissa sille on tuonnin, viennin tai kauttakulkuliikenteen yhteydessä annettu vääriä tietoja. Sääntelyllä turvattaisiin siten jatkossa Tullin mandollisuudet saada jo rajalla pois virheellisenä annetun ilmoituksen kohteena olevat tavaraerät, jotka yhä useammin

TULLI

32 (39)

TULL•CUSTOMS
kulkeutuvat markkinoille kaupankäynnin piiriin verottomina tai suoraan pimeille markkinoille. Samalla Tullille taattaisiin mandollisuudet yhä tehokkaammin estää tavaraerien aiheuttama markkinoiden tasapainon ja tasa-arvoista kilpailun vääristyminen.

TULLI

33 (39)

TULL• CUSTOMS
8 LIITE 1 - KKO 2004:56

Ylimääräinen muutoksenhaku - Tuomion purkaminen rikosasiassa Veropetos - Välillinen verotus
Diaarinumero: H2002/136
Esittelypäivä:	26.11.2003	
Antopäivä:	7.6.2004	
Taltio:	1323	
A oli lainvoimaisesti tuomittu rangaistukseen törkeästä veropetoksesta, koska hän oli tuodessaan edustamansa yhtiön nimissä maahan tavaraa ilmoittanut tulliviranomaisille tavaran arvon liian alhaisena ja siten välttänyt maahan tuotaessa määrättävää liikevaihtoveroa.

A haki tuomion purkamista. Korkein oikeus katsoi esitetyn selvityksen nojalla, että tavara oli tuotu maahan verollista liiketoimintaa varten. Verovelvollisella oli tuontiajankohtana voimassa olleen liikevaihtoverolain 41 §:n mukaan oikeus vähentää maahan tuomastaan tavarasta suoritettava vero kotimaan liikevaihtoverotuksessa. Korkeimman oikeuden ratkaisusta ilmenevillä perusteilla valtiolta ei ollut jäänyt eikä ollut voinutkaan jäädä saamatta kyseisten tavaraerien osalta liikevaihtoveroa, vaikka vero maahantuotaessa oli määrätty ja maksuunpantu liian alhaisena. Tuomio purettiin.
RL 29 luku 1 § 1 mom (769/1990)
LiikevaihtoveroL 41 § 1 mom 2 kohta (559/1991) OK 31 luku 8 § 3 kohta
OK 31 luku 14 § 1 mom
OK 31 luku 15 §
ASIAN KÄSITTELY ALEMISSA OIKEUKSISSA MUUTOKSENHAKU KORKEIMMASSA OIKEUDESSA KORKEIMMAN OIKEUDEN RATKAISU
ASIAN KÄSITTELY ALEMMISSA OIKEUKSISSA
Helsingin hovioikeuden tuomio 22.4.1997

TULLI

34 (39)

TULL•CUSTOMS
Hovioikeus luki 22.4.1997 antamallaan ja 15.9.1997 lainvoiman saaneella tuomiolla A:n ja B:n syyksi sen, että he olivat 24.2.1992 ja 19.2.1993 välisenä aikana yksissä tuumin antaneet tulliviranomaisille maahantuontiverotusta varten vääriä tietoja veron määräämiseen vaikuttavista seikoista ilmoittamalla tulliselvityksissä X Oy:n tuoneen maahan erilaista romumetallia yhteensä 3 263 136 markan arvosta, vaikka tavaroiden todellinen tullausarvo oli ollut 6 568 088 markkaa. Menettelyllään A ja B olivat välttäneet liikevaihtoveroa 727 738 markkaa. Koska veropetoksessa oli tavoiteltu huomattavaa hyötyä ja rikos oli myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, hovioikeus tuomitsi heidät rangaistukseen törkeästä veropetoksesta. Lisäksi hovioikeus velvoitti A:n ja B:n yhteisvastuullisesti suorittamaan tullihallitukselle korvauksena saamatta jääneistä maahantuontiveroista 727 738 markkaa korkoineen.

MUUTOKSENHAKU KORKEIMMASSA OIKEUDESSA
A ja B vaativat Korkeimpaan oikeuteen saapuneessa hakemuksessa, että tuomio puretaan ja valtio velvoitetaan palauttamaan Alta ulosmitatut varat korkoineen. A:n ja B:n mukaan heidän menettelynsä ei täyttänyt veropetoksen tunnusmerkistöä. X Oy oli tuonut metallin maahan liiketoimintaa varten. Liikevaihtovero oli sittemmin maksettu kotimaan verotuksessa ja valtio oli siten saanut verot, jotka olivat jääneet tullauksen yhteydessä saamatta.
Välitoimenpiteet
Kihlakunnansyyttäjä ja tullihallitus antoivat pyydetyn vastauksen. Valtionsyyttäjä antoi pyydetyn vastauksen, jonka johdosta A ja B antoivat heiltä pyydetyn lausuman.

KORKEIMMAN OIKEUDEN RATKAISU Perustelut

Tosiseikasto

X Oy on tuonut maahan muun muassa Venäjältä ja Ukrainasta vuosina 1992 - 1993 romumetallia, jonka tullausarvoksi on ilmoitettu tulliselvitysten yhteydessä yhteensä 3 263 136 markkaa. Maahantuonneista on kannettu liikevaihtoveroa yhteensä 718 498 markkaa. Jutun asiakirjoista ilmenee, että yhtiö on myynyt metallit kolmelle suomalaiselle yhtiölle, Outokumpu Oy:lle, Metalliyhtymä Oy:lle ja Kuusakoski Oy:lle yhteensä 8 692 037 markan hintaan, johon on sisältynyt kotimaan liikevaihtoveroa 1 566 831 markkaa, eli 22 prosenttia 7 125 205 markan suuruisesta myyntihinnasta. Hakemukseen liitetystä Uudenmaan lääninveroviraston tarkastuskertomuksesta selviää, ettei X Oy:n kirjanpidossa ollut ilmennyt verotonta liikevaihtoa sanottuina vuosina, ja hakemukseen myös liitetystä veroviraston kuukausivalvontaraportista, että yhtiö oli maksanut liikevaihtoverot. A:n ja B:n mukaan

TULLI

35 (39)

TULL•CUSTOMS
metallien myyntihinnat olivat sisältäneet myös tulliverotuksessa ilmoittamatta jääneet kustannuserät. Tätä ilmoitusta ei ole aihetta epäillä.
Sovellettavat lainkohdat
Maahantuontien tapahtuessa voimassa olleen rikoslain 29 luvun 1 §:n 1 momentin (769/1990) mukaan veropetoksesta oli tuomittava se, joka välttää tai yrittää välttää veroa antamalla viranomaiselle verotusta varten väärän tiedon veron määräämiseen vaikuttavasta seikasta tai salaamalla verotusta varten annettavassa ilmoituksessa sellaisen seikan.

Tuolloin voimassa olleen liikevaihtoverolain (559/1991) 1 ja 2 §:n mukaan liikevaihtoveroa suoritettiin valtiolle muun muassa tavaran maahantuonnista. Lain 34 §:n mukaan velvollinen suorittamaan veroa tavaran maahantuonnista oli maahantuoja. Lain 40 §:n 1 momentin mukaan maahantuonnista suoritettavasta verosta oli, ellei liikevaihtoverolaissa toisin säädetty, soveltuvin osin voimassa mitä tullista on säädetty. Lain 71 ja 74 §:stä ilmenee, että maahan tuotujen tavaroiden verotuksesta ja sen valvonnasta vastasi tullilaitos, kun taas muutoin veron määrääminen, veron suorittamisen ja maksamisen valvonta sekä veron kanto oli lääninveroviraston tehtävänä. Maahantuodusta tavarasta vero määrättiin ja maksuunpantiin tulliviranomaisen päätöksellä tavaranhaltijan antaman tullausilmoituksen perusteella. Sen sijaan Suomessa tapahtuvan myynnin liikevaihtoverotuksessa lähtökohtana oli verovelvollisen oma-aloitteinen tilitys, jossa myyjäliike perittyään tuotteen ostajalta myyntihinnassa liikevaihtoveron osuuden tilitti valtiolle maksettavien verojen ja niistä tehtävien vähennysten erotusta vastaavan määrän. Verovelvollinen sai liikevaihtoverolain 41 §:n 1 momentin mukaan vähentää muun muassa verollista liiketoimintaa varten maahan tuomastaan tavarasta suoritettavan veron. Vähennys tehtiin 63 §:n mukaan siltä kalenterikuukaudelta, jonka aikana maahan tuotu tavara oli tullattu.

Oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 8 §:n 3 kohdan mukaan lainvoiman saanut tuomio rikosasiassa voidaan syytetyn eduksi purkaa, jos vedotaan seikkaan tai todisteeseen, jota ei aikaisemmin ole esitetty, ja sen esittäminen todennäköisesti olisi johtanut syytetyn vapauttamiseen tai siihen, että rikokseen olisi ollut sovellettava lievempiä rangaistussäännöksiä. Sanotun luvun 15 §:n mukaan jos rikosjutussa on tehty vahingonkorvaus- tai muu yksityisoikeudellinen vaatimus, on jutussa annetun tuomion purkamista koskevassa asiassa tältä osalta sovellettava riitajutussa annetun tuomion purkamista koskevia säännöksiä. Jos tuomio puretaan rangaistusvaatimusta koskevalta osalta, voidaan tuomio edellä sanotun estämättä samalla purkaa myös yksityisoikeudellista vaatimusta koskevalta osalta.

Korkeimman oikeuden arviointi

Edellä mainituista säännöksistä ilmenevin tavoin liikevaihtoverotuksen kulku on ollut sellainen, että tavaroita maahan tuotaessa tullilaitos on määrännyt ja maksuunpannut niistä

TULLI

36 (39)

TuLL•cusroMs
liikevaihtoveron. Verovelvollisella on kuitenkin ollut oikeus vähentää verollista liiketoimintaa varten maahan tuomastaan tavarasta maksuunpantu vero kotimaan liikevaihtoverotuksessa sinä kuukautena, jona tavara on tullattu. Liikevaihtoverolain 41 §:n 1 momentin 2 kohdassa säädetyn vähennysoikeuden tarkoituksena oli, ettei liiketoimintaa varten maahan tuotua tavaraa, sen ollessa varastossa, rasittanut liikevaihtovero. Tämä vähennysoikeus merkitsee, ettei valtiolle kertynyt liikevaihtoveroa maahantuonnista sinänsä, vaan se kertyi tosiasiallisesti vasta tavaraa jälleenmyytäessä. Jos liikevaihtoveron määräämisen perustana ollut tavaran tullausarvo oli maahantuonnin yhteydessä ilmoitettu todellista alhaisemmaksi, myös tullausarvoon perustunut vero ja sen mukainen vähennysoikeus ovat vastaavasti jääneet alhaisemmiksi kuin tavaraa lain säännösten mukaan oikein tullattaessa olisi tapahtunut.

A ja B ovat tullissa ilmoittaneet X Oy:n maahan tuomien metallien hankintahinnan, mutta jättäneet ilmoittamatta niiden hankintaan liittyneitä muita kustannuseriä. Tämän vuoksi tullilaitos on maahantuonnin yhteydessä määrännyt ja maksuunpannut liikevaihtoveron liian alhaisena.

Täällä esitetyn selvityksen mukaan yhtiö on metallit myydessään sisällyttänyt myös sanotut maahantuonnin yhteydessä ilmoittamatta jätetyt kustannuserät myyntihintaan ja tilittänyt niistäkin liikevaihtoveron. Näin ollen voidaan todeta yhtiön tuoneen tavaran maahan verollista liiketoimintaa varten. Yhtiöllä olisi siten ollut oikeus tullauskuukauden liikevaihtoverotuksessaan vähentää liikevaihtovero myös tullausvaiheessa ilmoittamatta jätettyjen kustannuserien osalta, mikäli vero olisi siltä osin tullattaessa määrätty. Tähän nähden valtiolta ei ole jäänyt eikä voinutkaan jäädä saamatta kyseisten tavaraerien osalta liikevaihtoveroa, vaikka vero maahantuotaessa on määrätty ja maksuunpantu liian alhaisena. A:n ja B:n ei siten antamistaan virheellisistä tiedoista huolimatta voida katsoa välttäneen liikevaihtoveroa.

Nyt esiin tuotujen seikkojen perusteella A ja B eivät näin ollen ole syyllistyneet heidän syykseen luettuun törkeään veropetokseen. Sen vuoksi hovioikeuden tuomion purkamiseen A:n ja B:n syyksi luettujen rikosten ja tuomittujen rangaistusten osalta sekä oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 15 §:n nojalla myös tuomitun vahingonkorvauksen osalta on sanotun luvun 8 §:n 3 kohdassa tarkoitettu peruste.

Harkittaessa voisiko menettely täyttää jonkin muun rikoksen tunnusmerkistön on todettavissa, että maahantuonnit ovat tapahtuneet 24.2.1992 ja 19.2.1993 välisenä aikana. Syytteen käsittely käräjäoikeudessa on alkanut 4.1.1996. Asiakirjoista ei ilmene, milloin A ja B on haastettu vastaamaan syytteeseen. Ottaen huomioon, että esimerkiksi tullirikkomuksesta on säädetty seuraamukseksi vain sakkoa ja että syyteoikeus olisi tältä osin ollut vanhentunut jo helmikuussa 1995, ei jutussa siten olisi voinut tulla käsiteltäväksi se, täyttääkö menettely jonkin muun rikoksen tunnusmerkistön. Tämän vuoksi ja kun asia on selvä, tuomiota voidaan myös oikaista välittömästi.

Tu LLl

37 (39)

TULL•CUSTOMS
Lainkohdat

Oikeudenkäymiskaari 31 luku 8 § 3 kohta, 14 § 1 momentti ja 15 § Päätöslauselma

Helsingin hovioikeuden tuomio puretaan. Syyte ja tullihallituksen korvausvaatimus hylätään. A ja B vapautetaan tuomituista rangaistuksista ja suorittamasta tullihallitukselle korvausta saamatta jääneistä maahantuontiveroista korkoineen.

Alla ja B:llä on oikeus saada takaisin, mitä heiltä on nyt puretun tuomion nojalla peritty.

Asian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Anja Tulenheimo-Takki, Eeva Vuori, Liisa Mansikkamäki, Pauliine Koskelo ja Pasi Aarnio. Esittelijä Tarja Ryhänen-Dahlman.

7.11.2003

38 (39)

TULLI
TULL•CUSTOMS
9 LIITE 2 - Verohallinnon lausunto 7.11.2003
VEROHALLINTO emo1 SKATTEF 6RVALTNINGEN
Uudenmaan verovirasto Yritysverotoimisto PL 30
00052 VEROTUS
Etelålnen tullipiirilRikostutkinta Tulliylitarkastaja Teemu Koskela
ASIA: lausuntopyyntö 21.10.2003 9011/R/188/02
Pyydettynä lausuntona esitän seuraavaa:

Asiakirjoista saatavan selvityksen mukaan puhelimet on luovutettu ostajalle eli Optitel Ltd:lle (ostaja) Suomessa. Ostaja on itse hoitanut tavaran lähettämisen pois Suomesta. Näin ollen Nokia Mobile Phones Ltd (myyjä) olisi tullut myydä puhelimet ostajalle Suomen arvonlisäverolla.

Ostajan olisi pitänyt rekisteröityä arvoniisaverovelvolliseksi ns. ilmoituksenantovelvollisena, jos katsotaan, että ostaja harjoitti Suomessa ns. nollaverokannan alaista myyntiä (yhteisömyyntiä). Ostaja olisi saanut vähentää myyjän veloittaman arvonlisåveron ja yhteisömyynti olisi ollut veroton. Ostajalle olisi siis syntynyt valtiolta saatava. Ostajan olisi tullut antaa kuukausi- ja ytt teenvetoilmoitukset Uudenmaan verovirastolle sekä täyttää tullille intrastat–ilmoitus.

Jos ostajan myynnin saksalaiselle ostajalle Komsa AG:Ile ei katsota täyttävän yhteisömyynnin edellytyksiä ja myynnin katsotaan tapahtuneen Suomessa, niin ostajan olisi pitänyt myydä puhelimet saksalaiselle ostajalle Suomen arvonlisäverolla, jonka saksalainen ostaja olisi voinut hakea Uudenmaan verovirastolta pois ns. ulkomaalaispalautuksena. Myyjän (Optitel) olisi pitänyt rekisteröityä normaalisti arvonlisäverovelvolliseksi, vaikka sillä ei olisi ollutkaan Suomessa kiinteää toimipaikkaa.

Mielestäni valtio ei ole kärsinyt vahinkoa arvonlisäveron osalta, vaikka puhelinkauppa ei ole mennytkään lain ja EY-kauppaa koskevien säännösten mukaan ja vaikka on jätetty tekemättä
Uudenmaan verovirasto	puh.	(09) 7311	4833	
Yritysverotoimista	fax	(09) 7311	4392	

TULLI

39 (39)

TULL•CUSTOMS
2
vaaditut ilmoitukset ja reldsteröitymiset Mandolliset arvonksäveron menetykset tapahtuvat Saksassa taikka sieltä eteenpäin suuntautuneissa myynneissä.

Jos kaupassa olisi ostajana toiminut Claderos Oy, niin Nokia olisi myynyt puhelimet Suomen arvonlisaverolla ja Claderos olisi vähentänyt veron omissa arvonlisäveroilmoituksissaan. Claderoksen myynti Saksaan olisi käsitelty yhteisömyyntinä eli nollaverokannan alaisena myyntinä ja Claderoksen olisi tullut täyttää EY-kaupassa vaaditut ilmoitukset .

Johtava veroasiantuntija Toimistopäällikkö