Oikeusministeriö
Kirjaamo
Lainvalmisteluosasto	Dnro 12/2006
PL 25

00023   VALTIONEUVOSTO 		11.5.2006	1 (2)

om.kirjaamo@om.fi
janne.kanerva@om.fi

Lausuntopyyntönne OM 15/42/2005, 9.3.2006

Lausunto oikeusministeriölle ehdotukseksi tulliselvitysrikoksia koskevaksi lainsäädännöksi. 

Suomen Asianajajaliitolta on pyydetty lausuntoa ehdotuksesta hallituksen esitykseksi tulliselvitysrikoksia koskevaksi lainsäädännöksi. Esityksessä rikoslakiin ehdotetaan lisättäväksi uusi 46 a luku. Esitys on julkaistu 3.3.2006 oikeusministeriön työryhmämietintöjä koskevassa sarjassa (2006:3). 

Suomen Asianajajaliitto pitää ehdotettua uutta sääntelyä tarpeettomana ja lakiteknisesti epäonnistuneena. Asianajajaliitto yhtyy työryhmän jäsenen Hanna Vuojelan esittämään eriävään mielipiteeseen ja lausuu omina huomioinaan lisäksi seuraavaa.

Kuten nykyinen tullirikkomusta koskeva säännös, ehdotetutkin säännökset tulisivat sovellettavaksi ainoastaan toissijaisesti, jos veropetos- tai säännöstely- tai salakuljetusrikoksia koskevat tunnusmerkistöt eivät tapaukseen soveltuisi. Suomen Asianajajaliitto katsoo ehdotuksen aivan ilmeisen lakiteknisen heikkouden olevan se, että erityisesti törkeän tulliselvitysrikoksen sekä veropetos, säännöstely- ja salakuljetusrikosten soveltamisalojen välinen suhde muodostuisi epäselväksi. 

Ehdotetun törkeän tulliselvitysrikoksen ainoaksi itsenäiseksi käyttöalaksi tulisi lakia oikein sovellettuna jäädä menettelyt, joita voidaan pitää valmisteluna sellaisten rikosten tekemiseksi, jotka ovat täytettynä tai yrityksenä jo säädetty rangaistavaksi muualla laissa. Suomen Asianajajaliiton mielestä ehdotus poikkeaisi tältä osin olennaisesti siitä lainsäätäjän vakiintuneesta linjasta, että rikoksen valmistelu on säädetty rangaistavaksi ainoastaan tiettyjen harvojen ja erityisen vakavien rikosten kohdalla. Tällaiseen ei ehdotetun sääntelyn kohteena olevien menettelyjen osalta ole tarvetta. 

On nähtävissä, että ehdotetun tulliselvitysrikoksen ja lievän tulliselvitysrikoksen soveltamisalan piiriin puolestaan tulisivat aivan samat teot, joihin aiemmin on sovellettu nykyistä tullilain 42 § 3 momentin mukaista tullirikkomusta koskevaa säännöstä. Epäselvyyttä näiden soveltamisalaan toisi kuitenkin se, että nykyinen tullirikkomusta koskeva säännös olisi uusista ehdotetuista säännöksistä huolimatta tarkoitus jättää voimaan lähes entisellään.

Suomen Asianajajaliitto katsoo, ettei ehdotetuilla säännöksillä ole myöskään rikollisuustilanteesta johdettavaa perustetta. Analysoitaessa nykyistä ilmitullutta tullirikkomuksena rangaistua rikollisuutta on todettavissa vain joitakin kymmeniä tekoja, joissa menettelyyn liittyy niin vakavia piirteitä, että sakkoa ankarampi rangaistusuhka olisi perusteltu. 

Yhdeksi keskeiseksi lakiehdotuksen perusteeksi on esitetty korkeimman oikeuden ratkaisun KKO:2004:56 synnyttämää tilannetta. Nämä haasteet eivät ratkea ehdotetulla uuskriminalisoinnilla, vaan viranomaisyhteistyön lisäämisellä siten, että tullirikkomuksen kohteena oleviin tavaraeriin ja toimijoihin suunnataan mahdollisia muiden valvontaviranomaisten toimenpiteitä. On kuitenkin pelättävissä, että ehdotettu sääntely aiheuttaisi epäselvien ja päällekkäisten tunnusmerkistöjen vuoksi ainoastaan ongelmia viranomaisyhteistyössä.   

Ehdotuksen ensisijaisena tarkoituksena on nähtävissä pyrkimys saada olennaisesti lisättyä tulliviranomaisten tutkintamahdollisuuksia erityisesti siten, että törkeä tulliselvitysrikos ehdotetaan saatettavaksi pakkokeinolain 5 a luvun 2 §:n mukaisen telekuuntelun mahdollistavien tekojen piiriin. Suomen Asianajajaliiton käsityksen mukaan ehdotetun sääntelyn kohteena oleva sellainen laiton toiminta, johon liittyy vakavia piirteitä, täyttää säännönmukaisesti veropetos- tai säännöstely- tai salakuljetusrikoksien tunnusmerkistön. Näiden rikosten tutkinnassa esitutkintaviranomaisilla on näkemyksemme mukaan jo nykyään käytettävissä täysin riittävät pakkokeinot.

Pakkokeinojen käytöllä puututaan olennaisesti ihmisten suojattuihin perusoikeuksiin. Sen vuoksi niiden käyttöedellytysten täytyy olla laissa mahdollisimman selvästi määritelty. Tässä suhteessa Suomen Asianajajaliitto näkee törkeän tulliselvitysrikoksen kvalifiointiperusteiden epämääräisyyden selvänä ongelmana. Ei ole täysin vierasta sekään, että esitutkintaviranomaiset saattavat laajempien pakkokeinovaltuuksien saamiseksi nimetä käsillä olevan rikosepäilyn varsin vähäisen selvityksen ja alhaisen todennäköisyyden perusteella törkeäksi tekomuodoksi. 

Esityksessä oletetaan, että törkeää tulliselvitysrikosta koskevia telekuuntelulupia myönnettäisiin vain yksittäisiin tapauksiin, koska käsitellessään lupa-asioita tuomioistuimet arvioisivat kuunteluluvan myöntämisedellytyksiä hyvin tiukasti. Valitettavasti luottamus tuomioistuinkontrolliin on tältä osin vailla katetta. Pakkokeinoasioiden summaarinen käsittelytapa on johtanut tilanteeseen, jossa käytännössä kaikki esitutkintaviranomaisten esittämät telekuuntelulupavaatimukset hyväksytään. Mahdollinen laillisuuskontrolli toteutuu enimmillään jälkikäteisesti.

Edellä lausutun perusteella Suomen Asianajajaliitto katsoo, että uudet kriminalisoinnit ovat vastoin rikosoikeudellista ultima ratio -periaatetta ja, että ne avaavat mahdollisuuksia tarkoitussidonnaisuuden vastaisesti hankittujen pakkokeinojen käyttöön. 

Helsingissä 11. toukokuuta 2006

SUOMEN ASIANAJAJALIITTO

Kari Lautjärvi
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja

LAATI:

Antti Riihelä, asianajaja, Asianajotoimisto Halonen & Riihelä Oy, Helsinki