fr

"iOffl
~1 (1150 ~p

5,

27.6.2007

HELSINGIN HOVIOIKEUS
PL 76, Radanrakentajantie 5
00521 HELSINKI
Puhelin 010 3640 500, Fax 010 3640 512 (kirjaamo) Sähköposti: helsinki.ho@om.fi

OIKEUSMINISTERIÖLLE
Viite: Oikeusministeriön lausuntopyyntö 14.5.2007
Asia: Lausunto oikeusapulainsäädännön muutostarpeita selvittäneen työryhmän mietinnöstä ja siihen sisältyvistä lakiehdotuksista
Pyydettynä lausuntona oikeusavun muutostarpeita selvittäneen työryhmän mietinnöstä hovi-oikeus esittää kunnioittaen seuraavan.
Yleistä

Työryhmän tehtävänä on ensisijaisesti ollut etsiä keinoja, joilla oikeusapulain ja sen nojalla annettujen säädösten mukaisia palkkioperusteita ja palkkioiden määräämismenettelyä voitaisiin yksinkertaistaa. Hovioikeus pitää asetettua tavoitetta oikeana ja siihen liittyvää selvitystyötä tervetulleena. Valtion varoista maksettavan avustajanpalkkion vahvistamismenettely on nykyisellään monissa tapauksissa Tiian monimutkainen ja aikaavievä prosessi, joka kuluttaa varsinaisessa lainkäytössä tarvittavia resursseja niin käräjäoikeus- kuin hovioikeustasollakin.

Hovioikeus esittää kuitenkin varauksensa sen suhteen, ovatko esitetyt uudistus-ehdotukset kaikilta osin oikeansuuntaisia tai riittäviä helpottamaan tuomioistuimen työtä palkkioiden määräämisessä. Erityisesti siirtyminen kiinteistä palkkio-perusteista avustajan ajankäytön ja tehdyn työn määrän arviointia edellyttäviin menettelyihin tullee lisäämään työtä yksinkertaisissa rikosasioissa, joissa nykyinen järjestelmä ei juurikaan ole kuormittanut lainkäyttäjiä. Tosin nytkin hovioikeudessa arvioidaan valituksen ja vastauksen sisällön perusteella avustajan työmäärä ilmoitettua vähäisemmäksi varsinkin silloin, kun valittajankin on täytynyt ymmärtää, että valitus ei voi johtaa vaadittuun tulokseen tai että valituksen menestymismandollisuudet ovat varsin heikot.

2
Mietinnössä todetaan, että tyäryhmän tehtävänä ei ole toimeksiantonsa mukaan ollut arvioida oikeusapulainsäädännön vuonna 2002 toteutettuja perusratkaisuja, erityisesti mandollisuutta saada oikeusapua osakorvausta vastaan tai oikeusturvavakuutuksen ensisijaisuutta. Tästä huolimatta mietinnössä olisi ehkä voitu enemmän käsitellä palkkion osittamista koskevia varsinaisia ongelmatapauksia (oikeusavun omavastuuta, oikeusturvavakuutusta ja usean pää-miehen samanaikaista avustamista koskevat kysymykset). Juuri nämä vievät eniten tuomioistuimen aikaa.

Seuraavassa hovioikeus lausuu vain kohdista, joita se katsoo tarpeelliseksi kommentoida. Otsikoinnissa noudatetaan mietinnön otsikointia numerointeineen.

2.2 Nykyisten palkkioperusteiden arviointia

Palkkion määrääminen hovioikeudessa on käytännössä muodostunut varsin kaavamaiseksi. Valituksen laatimisesta neuvotteluineen määrätään yleisimmin kanden tunnin, vastauksen laatimisesta neuvotteluineen yhden tunnin työmäärää vastaava palkkio. Asioissa, joissa on toimitettu pääkäsittely, määrätään edellä mainitun lisäksi yhden tunnin työmäärää vastaava palkkio istuntoon valmistautumisesta ja valtioneuvoston palkkioasetuksen mukainen kiinteä palkkio pääkäsittelystä. Asioissa, joissa valittajankin on täytynyt ymmärtää, että valituksella ei ole menestymismandollisuuksia, käytetään yleisesti yhden tunnin palkkiota. Vangitun asiassa määrätään avustajan sitä vaatiessa vielä yhden tunnin työmäärää vastaava palkkio käynnistä vankilassa. Laajojen tai muutoin erityistä työtä vaativien asioiden työmäärät arvioidaan tapaus tapaukselta, ja ne voivat poiketa huomattavasti edellä mainituista.

Palkkion määrääminen kuormittaa hovioikeutta erityisesti edellä mainituissa palkkion osittamistapauksissa, joita ovat palkkion määrääminen asianosaisen osakorvausvastuulla sekä palkkion vahvistaminen oikeusturvavakuutuksen omavastuuosuudesta tai oikeusturvavakuutuksen ylittävään osaan. Kuormittavia ovat myös tilanteet, joissa samalla avustajalla on useampi avustettava siten, että jollekin heistä on myönnetty oikeusapu. Kun oikeusavun piiriin kuuluneista tuomioistuinasioista oli mietinnön mukaan vuonna 2006 rikosasioita käräjäoikeudessa 75 prosenttia ja hovioikeudessa lähes 90 prosenttia, ja valtaosa oikeusturvavakuutusta koskevista asioista on riita-asioita, voidaan tulla siihen johtopäätökseen, että hankalat palkkion osittamistapaukset liittyvät kaikkein useimmin oikeusapulain mukaisiin osakorvauksiin tai usean päämiehen avustamisiin.

Hovioikeus esittää harkittavaksi, onko vielä ennen uudistuksen toteuttamista tutkittava lähemmin palkkion osittamiseen liittyviä ongelmia kaikissa kolmessa edellä mainitussa asiaryhmässä ja kartoitettava niiden määriä suhteessa kaikkiin oikeusapulain mukaisiin palkkioiden määräämismenettelyihin. Ilman tarkempaa ongelmankartoitusta on olemassa vaara, ettei uudistus tavoita kuormittavia ja työläitä soveltamistapauksia, vaan vain turhaan hankaloittaa palkkion määräämistä yksinkertaisimmissa asiaryhmissä.

2.3 Palkkion vahvistamisen siirtäminen tuomioistuimilta muille viranomaisille

Vaihtoehtojen esittelyssä olisi ollut hyvä saada tietoa siitä, miten palkkioiden määrääminen on järjestetty muissa maissa. Oikeusapulain esitöiden

3
yhteydessä esitetty kuvaus eräiden muiden maiden oikeusapulainsäädännöstä ei juurikaan sisällä tietoja siitä, kenen toimesta ja miten palkkiot määrätään (HE 82/2001 vp. s. 25 - 32). Tiedossa on joka tapauksessa, että osassa Euroopan maista palkkiot vahvistetaan tuomioistuimen ulkopuolella.

Hovioikeuden mielestä mandollisuutta siirtää palkkioiden vahvistaminen meillä-kin muulle viranomaiselle tai tuomioistuimien hallintohenkilökunnalle tulisi yhtenä vaihtoehtona vakavasti harkita. Vaikka tuomari joutuisi siirtämään käsittelyn kestoa, laatua ja laajuutta koskevat tiedot eteenpäin, tuomioistuimen työ-määrä tosin saattaisi keventyä mutta palkkion määräämiseen tarvittava kokonaistyömäärä sen sijaan saattaisi kasvaa. Oikeudenkäyntikulujen vastuunjakoa koskeva päätöksenteko tuomioistuimessa ei oikeudenkäymiskaaren 21 luvun 1-3 §:n mukaisesti Iähtäkohtaisesti edellytä tietoa avustajan palkkion määrästä. Toisaalta harkittaessa oikeusavun saajan vastapuolen korvausvelvollisuutta valtiolle oikeudenkäymiskaaren 21 luvun 8b §:n kohtuusnäkökohtien huomioon ottaminen edellyttänee tietoa korvauksen lopullisesta suuruudesta. Tämänkin kysymyksen osalta olisi hyvä tietää, miten asia on järjestetty niissä maissa, joissa tuomioistuin ei määrää palkkion suuruutta.
2.4 Palkkioperusteiden uudistaminen
Lähtökohtia

Hovioikeus on samaa mieltä työryhmän kanssa palkkioperusteiden selkeyttä, ennakoitavuutta ja soveltamisen yksinkertaisuutta koskevien tavoitteiden osalta, mutta ei ole vakuuttunut siitä, että mainitut tavoitteet edellyttävät palkkioasetuksen kokonaisuudistusta. Kuten edellä jo mainittiin, erityisen varauksellisesti uudistukseen ja uudistustarpeeseen suhtaudutaan lukumääräisesti suurimman tapausryhmän, yksinkertaisten rikosasioiden osalta.

Mietinnössä kerrotaan, että asiatyypeittäin tai muilla luokitteluperusteilla vahvistettuja kaavamaisia palkkiotaulukoita on käytössä useissa maissa. Palkkiotaulukoiden käyttöönotto Suomessa torjutaan kuitenkin sillä perusteella, etteivät tau-lukot välttämättä ole kannustavia eikä asianajotyön laatua oteta niissä riittävällä tavalla huomioon. Lisäksi ehdotuksessa epäillään, että tehtävien vaativuutta ja
tehdyn työn määrää vastaava oikeudenmukainen luokittelu voisi olla vaikeaa, erityisesti riita-asioissa.

Ehdotettu ajankäyttöön perustuva palkkiojärjestelmä sisältää mandollisuuden tukea laadukasta asianajotyötä käytetyn ajan perusteella maksetun palkkion muodossa. Laadukkaan asianajon takeena ei kuitenkaan välttämättä ole valmistautumiseen käytetyn ajan määrä. Voimassaolevan lain mukaiset palkkion prosentuaaliset korotus- ja alennusmandollisuudet ovat käytettävissä myös kaavamaisten palkkioiden järjestelmässä laadukasta asianajotyötä kannustavasti.

Kaavamaisten taulukoiden etuna olisi hovioikeuden näkemyksen mukaan niiden soveltamisen yksinkertaisuus. Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen tekemän selvityksen mukaan oikeusapulain säätämisen yhteydessä käyttöönotetut kulutaulukot ovat lisäksi laskeneet oikeusavun kustannuksia verrattuna aikaisempaan käytäntöön (Ervasti: Oikeudenkäyntikulujen kehitys alioikeusuudistuksen jälkeen, Defensor Legis, N:o 4/2006). Hovioikeus katsoo, että ennen palkkiotaulukoiden laajemman käyttöönoton torjumista tai nykyisestä sekajärjestelmästä luopumista olisi syytä tarkemmin selvittää, minkälaisia taulukoita muissa maissa on käytössä ja minkälaisia kokemuksia niistä on saatu.

4

Asiaan valmistautuminen

Hovioikeudessa on asiaan valmistautumisesta maksettu ajankäyttäön perustuvaa palkkiota jo voimassaolevan lainsäädännön nojalla. Käytännössä kokoonpanot ovat soveltaneet palkkion määräytymisen perusteena edellä selostettuja kaavamaisia tuntimääriä, joista on tarpeen vaatiessa poikettu.

Ehdotuksessa halutaan luopua kiinteämääräisen valmistelupalkkion käytöstä myös käräjäoikeuksien osalta. Tavoitteeksi ilmoitetaan järjestelmän yksinkertaistamisen lisäksi kustannussäästö. Aikaisemman kolmen tunnin työmäärää vastaavan kiinteän palkkion sijaan voitaisiin palkkio pienissä rikosasioissa määrätä yhdenkin tunnin työmäärän perusteella. Samalla ollaan kuitenkin korottamassa tuntipaikkion määrää. Palkkioperusteeseen ehdotetaan lisäksi otettavaksi palkkiokatto, joka olisi tavanomaisissa rikosasioissa viisi tuntia. Sekä nykyisessä että ehdotetussa järjestelmässä palkkiokatto tai kiinteä palkkio voidaan erityisen syyn vuoksi ylittää.

Hovioikeus toteaa, että kiinteämääräinen kolmen tunnin valmistelupalkkio yksinkertaisissa rikosasioissa on melko usein liiallinen, joten sen alentamismandollisuus on tarpeen. Kiinteä palkkio tosin myös ohjaa torjumaan Tiian suuria palkkiovaatimuksia niinkuin ilmeisesti on ajateltukin.

Hovioikeus ei näe ehdotetussa järjestelmässä kovinkaan paljon eroa nykyiseen järjestelmään verrattuna ja kyseenalaistaa muutosehdotuksen. Ehdotus johtaisi edellä esitetyllä tavalla käräjäoikeuksien työmäärän lisääntymiseen yksinkertaisissa rikosasioissa. Uudistus ei myöskään toisi helpotusta tosiasiallisesti ongelmallisimpiin palkkioiden osittamistapauksiin.

Istuntokäsittely ja avustajalle suoritettava vähimmäispalkkio

Istuntokäsittelyn osalta ajankäytön perusteella maksettavaan palkkioon siirtyminen ei sinänsä tuottaisi ongelmia, koska istuntojen kesto on hyvin tiedossa. Nykyinen kiinteä istuntokäsittelypalkkio 327 euroa vastaa noin 3,5 tunnin työ-määrää.

Ehdotuksen mukainen vähimmäispalkkio muutoksenhakutuomioistuimessa suullisen käsittelyn vaativien asioiden osalta olisi 400 euroa. Jos pääkäsittely on kestänyt enemmän kuin kolme tuntia, vähimmäispalkkio olisi 600 euroa.

Nykyinen palkkio hovioikeudessa koostuu pienissä asioissa tavallisimmin valittajan osalta seuraavasti: valituksen laatiminen kaksi tuntia, pääkäsittelyyn valmistautuminen yksi tunti ja pääkäsittely eli 2 x 91 euroa + 91 euroa + 327 euroa
600 euroa. Vastapuolen osalta vastaavasti: vastauksen laatiminen yksi tunti, pääkäsittelyyn valmistautuminen yksi tunti ja pääkäsittely eli 91 euroa + 91 euroa + 327 euroa eli 509 euroa. Säästöä syntyisi 100 - 200 euroa.

Ehdotuksessa korostetaan, että edellä mainittuja vähimmäispalkkioita käytettäisiin vain jos todellisen ajankäytön mukainen palkkio jäisi vähimmäispalkkiota pienemmäksi. Hovioikeus pitää epäkohtana sitä, että nykyään tunnin jopa puoli-kin tuntia kestävästä pääkäsittelystä joudutaan maksamaan palkkio 3,5 tunnin työmäärän perusteella. On perusteltua syytä epäillä, että tällainen palkkio, joka ei ole missään suhteessa todelliseen työmäärään, aiheuttaa valituksia pääkäsittelypyyntäineen ja siten lisää hovioikeuden työmäärää. Todelliseen

5
ajankäyttöön perustuva palkkio on omiaan torjumaan tarpeettomia muusta kuin päämiehen intressistä tehtäviä valituksia. Kun ajankäyttöä olisi ehdotuksen mukaan aina arvioitava toimenpiteiden tarpeellisuuden perusteella sekä sen mukaan, mitä sellainen tehtävä edellyttää kokeneelta ja ammattitaitoiselta avustajalta, vaarana on, ettei palkkion määräämismenettely minkään asiaryhmän osalta ainakaan yksinkertaistuisi. Hovioikeus suhtautuu varauksella tilanteeseen, jossa uudistuksen mandollisesti aikaasaama, pieniä istuntokäsittelyjä koskeva kustannussäästä tapahtuisi tosiasiassa tuomioistuinten työmäärää lisäämällä.
Palkkio matka-ajalta

Mietinnössä ehdotettu matka-ajalta suoritettavan tuntipalkkion korottaminen samaksi kuin avustamisesta suoritettava tuntipalkkio on kannatettavaa yhdenmukaistamista. Näin tuomioistuimilla on sovellettavanaan yksi yhteinen 100 euron tuntipalkkio.

Helsingin hovioikeudessa noudatettavan käytännön mukaan voimassa olevan palkkioasetuksen 4.3 §:ssä mainitulla "omalla tuomioistuinpaikkakunnalla" tarkoitetaan hovioikeudesta kyseen ollen Espoota, Helsinkiä, Kauniaista ja Van-taata. Näiltä paikkakunnilta olevilla avustajilla ei ole oikeutta korvaukseen matka-ajalta, mutta heidän matkakulunsa korvataan yleisen liikenteen taksojen mukaisesti, jos ei ole erityistä syytä oman auton käytölle.

Hovioikeudessa noudatetaan oikeusapulain 17 §:n tulkinnassa hallituksen esityksen 82/2001 vp. s. 103-104 mainittuja perusteluja sen suhteen, milloin on perusteltua käyttää avustajaa, joka ei yleisesti hoida asianajotehtäviä Helsingin hovioikeudessa, ja miten avustajalle tämän johdosta maksetaan palkkio matka-ajasta. Mainittujen perustelujen mukaan muun kuin kyseisessä tuomioistuimessa asianajotehtäviä hoitavan avustajan käyttäminen on perusteltua esimerkiksi silloin, kun avustajaksi on tarkoituksenmukaisempaa määrätä oikeus-avun saajan asuin- tai työskentelypaikkakunnalla toimiva avustaja tai kun jutun erityinen laatu puoltaa kyseisen avustajan käyttämistä. Tällaisen avustajan käyttö on mandollista myös kielellisistä syistä. Hovioikeuden käytännössä aiempaa asiakassuhdetta ei yksinään pidetä riittävänä syynä matkustamisesta syntyvien lisäkulujen ja matka-ajan korvaamiseen valtion varoista, vaan sen ohessa on arviointia suoritettaessa otettava huomioon myäs muut seikat ja erityisesti oikeusavun saajan oikeusturva.

Mietinnössä ehdotetaan, että nykyisen tilanteen selkeyttämiseksi matka-ajan korvaamisessa luovutaan tuomioistuinpaikkakunta-käsitteestä. Mietinnössä mainittujen kanden ennakkopäätöksen lisäksi voidaan mainita tuore ratkaisu KKO 2007:30.

Hovioikeus pitää ehdotusta tuomioistuinpaikkakunta-käsitteestä luopumisesta sinänsä tervetulleena. Hovioikeus haluaa kuitenkin samalla kiinnittää huomiota siihen, ettei vähimmäismatka-aikaa koskevan määräyksen antaminen saa asettaa kansalaisia eriarvoiseen asemaan asuinpaikkansa perusteella.

Palkkion korottaminen ja alentaminen

Oikeudenkäyntijärjestelmän toimivuus ja kansalaisten yhdenmukainen oikeus-turva edellyttää, että jokaisen oikeudenkäyntiin osallistuvan ammattiryhmän edustaja hoitaa tehtävänsä vastuullisesti ja ammattitaitoisesti. Hovioikeus pitää

6

tavoiteltavana sitä, että oikeusapujärjestelmä on tosiasiallisesti kannustava, eikä huolimattomasti tai ammattitaidottomasti tehtyä asianajotyötä tueta valtion varoista samoin perustein kuin laadukasta työtä.

Voimassa olevassa palkkioasetuksessa on perusteet palkkioiden korottamiseen ja alentamiseen. Ongelmana lienee ollut, ettei perusteita ole aina sovellettu silloinkaan, kun aihetta olisi ollut.

Ehdotetun palkkioasetuksen 11.1 §:n I kohdan mukaan palkkiota voitaisiin alentaa, jos avustaja ei ole suorittanut oikeustieteen kandidaatin tai sitä vastaavaa tutkintoa. Toisaalta oikeusapulain 8.2 §:n mukaan yksityiseksi avustajaksi on määrättävä asianajaja tai oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n 1 momentin mukaan avustajaksi kelpaava henkilö. Viimeksi mainitun pykälän mukainen pääsääntö on, että avustajana voi toimia vain oikeustieteen kandidaatin tai sitä vastaavan tutkinnon suorittanut henkilö. Näin ollen ehdotuksen mukainen palkkion alentamisperuste saattaa olla tarpeeton.
2.5 Sähköisen asiointijärjestelmän kehittäminen

Ehdotettu avustajan palkkioita koskeva sähköinen asiointijärjestelmä on erittäin tervetullut ja säästäisi paljon työtä niin käräjä- kuin hovioikeudessakin. Jos järjestelmä on teknisesti toteutettavissa ja avustajat ovat valmiita siihen liittymään, hovioikeudella ei ole varauksia sen käyttöönottamiselle.

Mietinnössä lisäksi ehdotettu osapuolten mandollisuus tutustua vastapuolen oikeudenkäyntikululaskuun jo istuntoa edeltävänä päivänä parantaisi oikeusturvaa nykyisestä järjestelmästä, jossa laskun määrään joudutaan ottaman kantaa istuntokäsittelyn lopuksi, "taisteluväsymyksen" jo vaivatessa. Ehdotettua osalaskun ennakkoon toimittamista vastapuolelle (ja tuomioistuimelle) olisi muussa yhteydessä syytä pohtia myös muiden kuin oikeusavun piiriin kuuluvien oikeudenkäyntikululaskujen osalta.

3. Muita oikeusapulainsäädännön muutosehdotuksia

3.1 Oikeusturvan taloudelliset edellytykset ja niiden selvittäminen

Oikeusavun taloudellisten edellytysten täyttymisen selvittäminen tilanteessa, jossa tuomioistuimen olisi oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvun 11 §:n nojalla määrättävä puolustajan palkkio rikoksesta tuomitun maksettavaksi, tulisi myös hovioikeuden näkemyksen mukaan tehdä helpommaksi ja joustavammaksi. Verotustietojen tarkastamisen mandollisuus sakkolaskurista silloin, kun kyseessä olevasta rikoksesta tuomitaan sakkorangaistus, mutta kielto käyttää mainittuja tietoja mainitun lain 2 luvun 11 §:n soveltamisessa silloin, kun kyseisestä rikoksesta ei tuomita sakkoja, ei ole perusteltua. Hovioikeus kannattaa ehdotuksessa mainittua tietojensaantioikeuden laajennusta muuttamalla verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta annetun lain 19 §:n 3 kohtaa niin, että verotustiedot ovat tuomioistuimen käytössä myös viimeksi mainituissa tapauksissa.

7

3.4 Oikeusavun enimmäistuntimäärä ja oikeusturvavakuutus
Valtion varoista maksettavan oikeusavun enimmäistuntimäärän säätäminen laissa lienee välttämätöntä sen osoittamiseksi, ettei etuus ole rajoittamaton. Ehdotuksessa esitetään, että oikeusavun enimmäistuntirajaa alennettaisiin sadasta tunnista 80 tuntiin, minkä jälkeen asiaa käsittelevä tuomioistuin harkitsisi tapauskohtaisesti onko oikeusavun antamista jatkettava ja voisi tarvittaessa määrätä enintään 30 tunnin pidennyksestä.

Hovioikeus esittää varauksensa sen suhteen, johtaisiko uudistus kustannusten hillitsemiseen ehdotuksessa esitetyn tavoitteen mukaisesti. Tapaukset, joissa oikeusavun enimmäismäärä tulee nykyisin vastaan, ja joissa se tulisi vastaan uudistuksen jälkeen, lienevät käytännössä samat. Ehdotettu katto vastaa noin kymmenen päivän työtä, ja ehdotettu kertapidennys kolmen ja puolen päivän työtä, mitä työmääriä ei laajoissa tai vaikeissa jutuissa ole pidettävä poikkeuksellisen suurina. Näissä tapauksissa on olemassa vaara, että tuomioistuin joutuu useaan kertaa harkitsemaan ja päättämään pidennyksestä, mikä ei ole toivottavaa. Voimassaolevan lainsäädännön tavoin uudistus jättäisi edelleen epäselväksi sen, mikä on asianosaisen asema silloin, kun tuomioistuin asian käsittelyn aikana harkitsee, ettei oikeusapua enää jatketa. Käytännössä tarvittavan oikeus-avun jatkumisen epääminen esimerkiksi tilanteessa, jossa oikeusavun saaja on valinnut jostain syystä tehottomasti työskentelevän avustajan, lienee kohtuus-syistä mandotonta. Tämä toisaalta saa pohtimaan koko säännöksen mielekkyyt‑
tä.
Sen sijaan hovioikeus pitää tervetulleena uudistusta sen suhteen, että tuomioistuin päättäisi suoraan oikeusavusta oikeusturvavakuutuksen enimmäismäärän ylittävään osaan. Näissä tapauksissa kyse on yleensä kesken olevasta prosessista, josta oikeusaputoimistolla ei ole päätökseen tarvittavia tietoja. Ehdotus vähentäisi byrokratiaa ja yhdenmukaistaisi käytäntöä.

3.7 Puolustajan määrä yksen jatkuminen eräissä tapauksissa

Puolustajan määräys saattaa raueta hovioikeusprosessin aikana, jos oikeuden-käynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvun 1 §:n 2 - 3 momentin mukaiset edellytykset lakkaavat. Tällöin hovioikeuden esittelijä ottaa ennen pääkäsittelyä yhteyttä puolustajana toimineeseen avustajaan, jotta tämä edellytysten niin salliessa ehtii hankkia olkeusaputoimiston oikeusapupäätöksen päämiehelleen.

Ehdotuksen mukaan oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvun 4 §:ää tulisi muuttaa siten, että tuomioistuin voisi painavien oikeusturvasyiden vaatiessa määrätä, ettei puolustajan tehtävä raukea, vaikka edellytykset puolustajan määräämiselle olisivatkin sinänsä lakanneet. Tällainen menettely jo rauenneen puolustajan määräyksen palauttamisesta ei ehkä lakiteknisesti vaikuta kovinkaan hyvältä. Oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvun 1 §:n 3 momentissa on säännös puolustajan määräämisestä viran puolesta. Tätä säännöstä sinänsä saatettaisiin soveltaa myös raukeamistilanteisiin, kuten käräjäoikeuskäytännössä ilmeisesti jo nykyisin jonkin verran tapahtuu.
5. Puolustajan sekä oikeusapulain mukaisen oikeudenkäyntiavustajan kelpoisuudesta
Hovioikeus kannattaa työryhmän esitystä siitä, että jatkovalmistelussa selvitetään mandollisuutta tiukentaa puolustajan kelpoisuusehtoja vakavissa

8

rikosasioissa niin, ettei erityisenä syynä määrätä tehtävään muu lakimies kuin asianajaja enää pidettäisi pelkästään sitä, että asianosainen on esittänyt tehtävään valitsemaansa henkilöä.

Ehdotuksen perusteella jää epäselväksi, millaisia kelpoisuusvaatimusten tiukennuksia oikeusapulain mukaisille oikeudenkäyntiavustajille ja millä perusteilla työryhmä olisi valmis asettamaan jatkovalmistelussa.

7. Työryhmän ehdotusten taloudelliset vaikutukset

Hovioikeus yhtyy työryhmän näkemykseen siitä, että avustajan palkkioita koske-van sähköisen asiointijärjestelmän käyttöönotto säästäisi henkilötyövuosia myös hovioikeudessa. Hovioikeus ei kuitenkaan edellä esitetyin tavoin ole vakuuttunut siitä, että ehdotetut palkkiojärjestelmään tehtävät muutokset kokonaisuudessaan yksinkertaistaisivat palkkioiden määräämismenettelyä tai vähentäisivät tuomareilta korvausten määräämiseen kuluvaa aikaa, pikemmin-kin päinvastoin. Uudistuksella saavutettava mandollinen kustannussäästö saat-taisi siten jäädä näennäiseksi.

Presidentti	Lauri Melander
Kansliapäällikkö	Kristina Kahlas-Capodistrias
Lausunnon ovat valmistelleet hovioikeudenneuvos Risto Jalanko,
ma. hovioikeudenneuvos Helena Vihriälä ja viskaali Petra Spring-Reiman.