Oikeusministeriölle

Asia

Lausunto työryhmämietinnöstä 2007:4 Oikeusapulainsäädännön muutostarpeet

Lausunnon antaja

Suomen Tuomariliitto - Finlands Domareförbund r.y

Viite

Oikeusministeriön kirje 14.5.2007 nro OM 5/33/2006

Suomen Tuomariliitto - Finlands Domareförbund ry pyytää kunnioittaen saada esittää lausuntonaan oikeusapulainsäädännön muutostarpeista seuraavaa.

Oikeusapulaki 3 § ja valtioneuvoston asetus oikeusavusta 4 §

Oikeusapulain 3 §:n 1 momentin mukaan jos hakija on epäiltynä tai vastaajana rikosasiassa, oikeusapu määräytyy vain hakijan taloudellisen aseman perusteella. Myös valtioneuvoston asetuksen 4 §:n mukaan jos hakija on epäiltynä tai vastaajana rikosasiassa tai puolisot ovat toistensa vastapuolina tai asuvat pysyvästi välien rikkoutumisen vuoksi erillään, oikeusapu määräytyy vain hakijan taloudellisen aseman perusteella yksinäiselle henkilölle säädettyjen määrien mukaan. Tuomariliitto pitää yhdenvertaisuuden kannalta ongelmallisena sitä, että oikeusavun saamisen taloudellisia edellytyksiä arvioidaan eri tavalla rikosasian vastaajan ja asianomistajan kysymyksessä ollessa ja että rikosasian vastaaja ja asianomistaja näin joutuvat oikeusavun saamisen edellytyksistä päätettäessä erilaiseen asemaan.

Tuomariliitto kiinnittää huomiota siihen, että sanottu sääntely saattaa johtaa siihen, että harkittaessa puolustajan palkkion takaisinkorvausvelvollisuutta varsin korkean elintason omaavat henkilöt vapautuvat takaisinkorvausvelvollisuudesta.

Oikeusapulaki 8 § ja ROL 2 luku 2 §

Nykyistä tilannetta, jossa osaa oikeudenkäyntiavustajista ei valvo tuomioistuimen lisäksi mikään muu toimielin tai viranomainen, ei voida pitää asiakkaiden oikeusturvan eikä toiminnan rahoittavan valtion kannalta hyväksyttävänä. Tuomariliitto kannattaa avustajien kelpoisuusehtojen tiukentamista ja jatkoselvityksen tekemistä (perustelukohdat 106 - 114).

Oikeusapulaki 18 §

Ehdotuksen mukaan tuomioistuin määrää palkkion aina erillisellä päätöksellä. Kun päätösvaltaisuudesta ei ole säädetty erikseen, kokoonpano määräytynee yleisten säännösten mukaan. Tämä merkinnee pääsääntöisesti pääasiaratkaisun tehnyttä useimmiten niin sanottua täysilukuista kokoonpanoa.

Säännösesityksen taustalla on työryhmän toteama arvio palkkion määräämisen työläydestä (perustelukohdat 12, 13 ja 27) ja pyrkimys sähköiseen asiointijärjestelmään (perustelukohdat 53 - 65). Näiden päämäärien saavuttamiseksi ehdotus on kannatettava. Samalla tulisi kuitenkin pohtia, onko ratkaisu tarpeen tehdä tuomioistuimen täysilukuisessa kokoonpanossa ja onko tarkoituksenmukaista, että tuomarin tulee kaikissa tapauksissa tehdä ratkaisu asiassa, johon liittyy ainoastaan rutiininomaisia laskutoimituksia. Tästä syystä ratkaisutoimivalta tulisi säännellä joustavaksi niin, että tuomioistuin voi siirtää palkkioasian yhden tuomarin tai esittelijän ratkaistavaksi. Järjestelmää olisi tällöin mahdollista soveltaa seuraavasti:

1) ratkaisun tekisi täysilukuinen kokoonpano, jos siihen sisältyy periaatteellisia tulkinta- tai harkintaongelmia ja

2) muissa asioissa sen tekisi yksi jäsen tai esimerkiksi hovioikeudessa kokenut esittelijä.

Asiaa harkittaessa tulee mieltää, että joissakin tapauksissa kysymys on luonteeltaan valtion ja asiamiehen välinen riita-asian ratkaisemisen luonteinen kysymys, johon annetaan valituskelpoinen ratkaisu. Tällöin lainkäyttöasian ratkaisukokoonpano on perusteltu. Toisassa ääripäässä kysymys on tosiasiassa taloushallinnollisesta maksatuspäätöksestä, jonka asiatarkastusta ei ole tarkoituksenmukaista tehdä lainkäyttöasian luonteisena. Kansainvälisesti lienee harvinaista, että tällaisia asioita ratkaistaan tuomitsevassa kokoonpanossa.
 
Oikeusapulaki 20 §

Lain 20 §:n 2 momentin mukaan tuomioistuimen tulee varata omavastuuosuuden maksajalle tilaisuus antaa lausuma vaaditusta palkkiosta. Tämä on ongelmatonta niissä tapauksissa, joissa päämies on oikeudessa läsnä, kun palkkiolasku esitetään. Tilanne on toinen silloin, kun päämies ei ole oikeudessa läsnä. Lainkohdan säätämiseen johtaneen hallituksen esityksen (HE 82/2001 vp s. 209) mukaan avustajan tulee tällaisessa tapauksessa esittää päämiehensä lausuma laskusta. Sanottu toimimisvelvollisuus ei ilmene laista eikä myöskään palkkioasetuksen 14 §:stä. Tämä on aiheuttanut käytännössä sekaannusta. Asia olisi tarkoituksenmukaista korjata tässä vaiheessa säätämällä 20 § siihen muotoon, että lausuma pyydetään tarvittaessa ja säätämällä asetuksen 14 §:ään avustajalle velvollisuus toimittaa lausuma tai ilmoittaa syy, miksi hänellä ei ole ollut mahdollisuutta saada lausumaa.

Valtioneuvoston asetus oikeusavun palkkioperusteista 9 §

Oikeusavun palkkioperusteista annetun valtioneuvoston asetuksen 9 §:ssä säädetään asiakohtaisesta vähimmäispalkkiosta. Säännöksen sanamuodosta ei ilmene, koskeeko vähimmäispalkkio myös pakkokeino-oikeudenkäyntejä. Tuomariliitto katsoo, että käräjäoikeudessa suullisesti käsiteltävää rikosasiaa koskevan vähintään  400 euron suuruisen vähimmäispalkkion ei tulisi koskea mainittuja oikeudenkäyntejä ja että säännöstä tulee tältä osin täsmentää. 

Tuottavuushyöty ja taloudellinen säästö

Työryhmän arvion (perustelukohta 119) mukaan järjestelmän yksinkertaistamisesta aiheutuu tuomioistuimille 3 - 4 henkilötyövuoden (noin 4 500 - 6 000 työtuntia) tuottavuushyöty. Koska arvion pohjaksi ei ole esitetty mitään laskelmaa, sen oikeellisuutta on vaikea kontrolloida. Oikeusavun palkkioita maksetaan yli 50 käräjäoikeudessa yli 20 000 asiassa ja kuudessa hovioikeudessa yli 8 000 asiassa. Näiden ratkaisujen tekemiseen osallistuu karkeasti arvioiden yli tuhat henkilöä. Yhden henkilön työpanoksessa säästö lienee maksimissaan vuositasolla muutaman tunnin luokkaa eli varsin marginaalinen. Ehdotettuun muutokseen ei voi perustaa yksittäisten virkojen lakkauttamista. Sillä voinee olla yksikkötasolla vähäinen merkitys ratkaisukokoonpanojen kapasiteettiin ja sitä kautta käsittelyaikaan.

Tästä voidaan päätellä, että ehdotetuilla muutoksilla ei ole yksinään välitöntä vaikutusta tuomioistuinten resurssitarpeisiin. Tällaiset vaikutukset voidaan saada aikaan tekemällä useita mielellään merkittävämmin vaikuttavia muutoksia yhtä aikaa. Siitä huolimatta turhaa työtä aiheuttavia menettelytapoja on aina syytä karsia.

Työryhmä on päätynyt siihen, että muutoksista ei aiheudu kokonaissäästöä. Arvio lienee realistinen. Jatkovalmistelussa on syytä korostaa sitä, että kysymys on kansainvälisistä sitoumuksista ja perustuslain säännösten mukaisesta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin liittyvästä velvoitteesta järjestää julkisin varoin kustannettua oikeusapua. Tämä tulee ottaa huomioon budjettikehyksissä eikä suunnitellun säästön saavuttamatta jääminen saa vaikuttaa tuomioistuinten muuhun rahoitukseen. 

Lausunnon valmistelu

Asia on käsitelty Tuomariliiton oikeuspoliittisen valiokunnan ja hallituksen kokouksissa 18.6.2007.

Tapani Vasama			Satu Saarensola
puheenjohtaja			sihteeri