pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,13616);(9985,13616);(9985,21607);(21621,21607);(21621,0);(0,0);fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21608);(11556,21608);(11556,15638);(21605,15638);(21605,0);(0,0);fBehindDocument1

29.6.2007

a U. 2:Ga7
')~~`~

~(EUSAPULAKIh1E/1ET ~r1~ry-:~_
4 ~
47,
y
~	~..-.~~+, J pi
('0,7	rna '
‘(+1	t1>f /~7y
qNps	~'~ `
6'ArTSH1ALPSJUWSl0k
Oikeusministeriö PL 1
00131 HELSINKI
LAUSUNTO OIKEUSAPULAINSÄÄDÄNNÖN MUUTOSTARPEITA VALMISTELLEEN TYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ

Suomen Oikeusapulakimiehet ry esittää kiitoksensa saamastaan oikeusapulainsäädännön muutostarpeita valmistelleen työryhmän mietinnöstä n:o 2007:4 ja esittää kunnioittavasti lausuntonaan edellä mainitusta työryhmän mietinnöstä seuraavaa:

Suomen Oikeusapulakimiehet ry pitää valitettavana, että työryhmässä ei ole ollut mukana ketään lakiasiaintoimistojen edustajaa vaikka työryhmässä on ollut peräti kaksi Suomen Asianajajaliiton edustajaa. Oikeusapuasioita käytännön asianajotehtävissä hoitavien lakimiesten edustus ei ole ollut kattavaa, koska lakiasiaintoimistot hoitavat noin kolmasosan oikeusapuasioista. Suomen Asianajajaliiton oikeuspoliittisina tavoitteina on joko lakiasiaintoimistojen toiminnan kieltäminen tai rajoittaminen, joten Suo-men Asianajajaliiton edustajat eivät edusta lakiasiaintoimistojen etuja eivätkä lakiasiaintoimistojen näkemyksiä.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry pitää valitettavana, että työryhmä ei ole selvittänyt lakiasiaintoimistojen toimintaa oikeusapuasioissa sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisina puolustajina ja asianomistajien avustajina ennen kuin työryhmä on tehnyt yksi-
Suomen Oikeusa ulakirniehet ry.
p ~ö~ o~ f 'INN A

2
puolisia ja lakiasiaintoimistojen toimintamandollisuuksia vakavasti heikentäviä ehdotuksia erityisesti vakavia rikosasioita koskevissa oikeusapuasioissa ja rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajina ja avustajana toimimisessa. Edelleen valitettavana on pidettävä, että työryhmän kohdan 13 mukaista kyselyä ei ole lähetetty lakiasiaintoimistojen lakimiehille vaan ainoastaan asianajajille.

Kelpoisuus oikeusapulain mukaisena avustajana toimimiseen vakavissa rikosasioissa sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana ja asianomistajan avustajana toimimiseen

Suomen Oikeusapulakimiehet ry vastustaa jyrkästi työryhmän ehdotusta, jossa ainoastaan asianajaja tai julkinen oikeusavustaja voi toimia oikeusapulain mukaisena avustajana vakavissa rikos-asioissa tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai asianomistajan avustajana.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry vastustaa jyrkästi edellä mainittua ehdotusta, joka käytännössä estäisi lakiasiaintoimistojen laki-miehiltä vakavien rikosasioiden hoitamisen oikeusapulain mukaisena avustajana tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai asianomistajan avustajana. Minkäänlaista todellista perustetta ei ole olemassa siihen, että lakiasiaintoimistojen laki-miehiltä evätään edellä mainitut toimintamandollisuudet.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry vaatii, että kaikilla oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n mukaan oikeudenkäyntiasiamieheksi ja -avustajaksi kelpoisilla lakimiehillä eli käytännössä jokaisella asianajotoimintaa harjoittavalla oikeustieteen kandidaatin (nykyisen oikeustieteen maisterin) tutkinnon suorittaneella lakuniehellä on oikeus kaikkien oikeudellisten toimeksiantojen hoitamiseen myös oikeusapulain ja rikosoikeudenkäyntilain mukaisissa asioissa. Edellä olevan mukaisesti Suomen Oikeusapulakimiehet ry vaatii, että lakiasiaintoimistojen laki miehillä on oltava rajoittamaton oikeus ja kelpoisuus toimia oikeusapulain mukaisena avustajana myös vakavissa rikos-asioissa sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai asianomistajan avustajana.

Erityisesti Suomen Oikeusapulakimiehet ry vaatii lakiasiaintoimistojen lakimiesten ja asianajotoimistojen lakimiesten (eli asianajajien nimikettä käyttävien lakimiesten) yhdenvertaista kohtelua kelpoisuudessa toimia oikeusapulain mukaisena avustajana sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana ja asianomistajan avustajana.

3

Lakiasiaintoimistojen oikeuden kieltämiseen ja rajoittamiseen vakavien rikosasioiden hoitamisessa oikeusapulain mukaisena avustajana tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana ja avustajana toimimisessa ei ole minkäänlaista perustetta tai tarvetta.

Oikeusaputyöryhmän ehdotusta on ihmeteltävä sen johdosta, että eduskunnan lakivaliokunta selkeästi hylkäsi v. 1997 esitetyn samanlaisen ehdotuksen. Mitkään olosuhteet eivät ole muuttuneet, jotka edellyttäisivät työryhmän esittämiä rajoituksia lalåasiaintoimistoja vastaan vastoin eduskunnan aiemmin ottamaa kantaa.

Erityisesti on otettava huomioon seuraavat seikat, jotka edellyttävät lakiasiaintoimistoilta samanlaista oikeutta asianajotoimistojen kanssa vakavien rikosasioiden hoitamiseen oikeusapulain mukaisena avustajana tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana:

Työryhmä itse toteaa mietinnön kohdassa 111, että asianosaisen oikeus valita itse haluamansa avustaja tai puolustaja on eräs oikeudenmukaisen oikeuden-käynnin kulmakivistä. Kyseinen oikeus on nimen-omaisesti mainittu Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen 6 artildan 3c kohdassa sekä YK:n kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen 14 artildan 3d kohdassa. Työryhmän ehdotus vakavien rikosoikeuden oikeusapulain avustajana sekä rikosoikeudenkäyntilain puolustajana ja avustajana toimimiselle on täydellisessä ristiriidassa edellä mainittujen Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen ja YK:n kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevan sopimuksen kanssa sekä oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin perusteiden kanssa, koska
edellä mainittu työryhmän ehdotus estää asian‑
osaista vakavissa rikosasioissa valitsemasta halua-maansa avustajaa/ puolustajaa. Kun Suomessa lakiasiaintoimistomuotoinen asianajotoiminta on täysin yhtä hyväksyttyä ja laillista kuin asianajotoimisto-muotoinen asianajotoiminta, asianosaisella tulee olla oikeus vakavissa rikosasioissa valita haluamansa avustaja/ puolustaja yhtä hyvin lakiasiaintoimistosta kuin asianajotoimistosta minkäänlaisten lain säännösten tätä. oikeutta rajoittamatta myös silloin, kun asian-osainen käyttää oikeusapua tai rikosoikeudenkäyntilain mukaista oikeutta puolustajaa tai avustajaan.

4
Vastoin työryhmän mietinnön kohdassa 113 esitettyä näkemystä työryhmän ehdotus johtaa yhteiskunnalliseen eriarvoisuuteen. Oikeudenkäyntikulut itse maksava asianosainen voi valita vakavassa rikosasiassa
haluamansa avustajan myös lakiasiaintoimistosta. Jos vähävarainen haluaa käyttää samaa oikeutta, hänen olisi jätettävä oikeusapuetu käyttämättä. Kaikkien asianosaisten kohdalla asianosaisen on jätettävä käyttämättä rikosoikeudenkäyntilain mukainen oikeus puolustajaan tai avustajaan, mikäli asian-osainen haluaa valita avustajan lakeasiaintoimistosta. Ei voida pitää hyväksyttävänä lainsäädännöllistä tilannetta, jossa toisella lain säämiöksellä estettäisiin asianosaista käyttämättä toiseen lain säännäkseen perustuvaa oikeutta, joka kuuluu oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin keskeisiin säännöksiin.

Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen julkaisussa n:o 160 julkaistun Tapio Lappi-Seppäldn ym. tutkimuksen "Luottamus tuomioistuimiin" mukaan 38,6 % kansalaisista ei luota ollenkaan tai ei luota kovinkaan paljon asianajajien (s. 117). Edellä mainittu määrä on melkein yhtenevä lakiasiaintoimistojen markkinaosuuteen asianajotoiminn.assa sekä myös siihen, miten paljon vakavia rikosasioita on lakiasiaintoimistojen hoidettavana. Edellä mainittujen seikkojen osalta on pääteltävissä, että ne kansalaiset, jotka eivät luota ollenkaan tai luota kovinkaan paljon asianajajien, valitsevat lakiasiaintoimiston laki-miehen tarvitessaan asianajopalveluja. Mikäli oikeusapulakityöryhmän ehdotusten mukaisesti lakiasiaintoimistoilta estettäisiin vakavien rikos-asioiden hoitaminen oikeusavun tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai avustajana, yli kolmasosa rikosasioiden asianosaisista joutuisi valitsemaan avustajansa tai puolustajansa sellaisten lakimiesten eli asianajajien joukosta, johon ei eivät luota ollenkaan tai eivät luota kovinkaan paljon. Kun kuitenkin luottamussuhde avustajan/puolustajan ja päämiehen välillä on tärkeintä asian hoitamisen kannalta, ei voida pitää hyväksyttävänä, että yli kolmasosa kansalaisista pakotettaisiin valitsemaan itselleen sellainen avustaja tai puolustaja, johon ei luoteta ollenkaan tai luoteta kovinkaan paljon.

5
Suomen Oikeusapulakimiehet ry kiistävät työryhmän mietinnön kohdassa 112 esittämän väitteen, jonka mukaan "olisi selkeä tarve tiukentaa nykyisiä kelpoisuusvaatimuksia". Työryhmä ei perustele millään tavoin, mitkä seikat olisivat työryhmän väittämän selkeän tarpeen perusteena. Mitään seikkoja ei ole olemassa, jotka puoltaisivat nykyisten kelpoisuus-vaatimusten tiukentamista.

Lakiasiaintoimistot ovat hoitaneet jo maksuttoman oikeudenkäynnin järjestelmän syntymisestä alkaen vakavia rikosasioita samoin kuin rikosoikeudenkäyntilain säätämisestä alkaen puolustajan ja avustajan tehtäviä samassa laajuudessa kuin asianajotoimistot. Lakiasiaintoimistot hoitavat vakavista rikosasioista noin 30 %. Täten tuomioistuinlaitoksessa on pitkä-aikainen kokemus siitä, miten lakiasiaintoimistojen lakimiehet ovat toimineet vakavissa rikosasioissa avustajana/puolustajana. Pitkäaikainen kokemus osoittaa, että lakiasiaintoimistot hoitavat avustajan/ puolustajan tehtävänsä moitteettomasti ja huolellisesti. Mitään vakavien rikosasioiden hoitamiseen liittyviä puutteita ei ole olemassa, joiden nojalla lakiasiaintoimistoilta pitäisi kieltää työryhmän esittämällä tavalla vakavien rikosasioiden hoitaminen oikeusapulain tai rikosoikeudenkäyntilain nojalla.

Lakiasiaintoimistojen ja asianajotoimistojen välillä ei ole eroa koskien asianajotoiminnan laatua toimisto-muodon perusteella. Tämä on selvästi todettu Oikeusapujärjestelmän jatkokehittämistoimikunnan mietinnössä (Km 1999:7) sivulla 98 jossa todetaan: "Ei kuitenkaan esimerkiksi lakiasiaintoimistojen ja asianajotoimistojen tarjoamien palvelujen laadussa ole käytännössä voitu luotettavasti osoittaa olevan tosiasiallisia eroja."

Lakimiehen ammattitaito ja kokemus rikosasioiden hoitamiseen ei riipu siitä, harjoitetaanko asianajotoimintaa lakiasiaintoimistossa vai asianajotoimistossa vaan lakimiesten erot ammattitaidossa ja kokemuksessa ovat yksilöllisiä. Asianajajana voi olla lakimies, joka ei ole koskaan hoitanut yhtäkään rikosasiaa. Lakiasiaintoimistossa voi olla lakimies, jonka asianajotoiminta muodostuu pääasiallisesti erilaisten rikosasioiden hoitamisesta ja joka on harjoittanut

6
asianajotoimintaa vuosikausia. Luonnollisesti jälkimmäisellä on olennaisesti paremmat valmiudet vakavan rikosasian hoitamiseen kuin edellisellä. Pelkkä asianajajan nimikkeen käyttäminen ja kuuluminen yhteen oikeuspoliittiseen etujärjestöön eli Suomen Asianajajaliittoon ei anna lakimiehelle yhtään parempia valmiuksia vakavan rikosasian hoitamiseen vaan jokaisen lakimiehen kohdalla asia riippuu hänen asianajotoiminnan luonteesta ja kokemuksesta. Erot ovat yksilöllisiä eivätkä toimistokohtaisia.

Vakavan rikosasian määrittely perustuu epäillystä rikoksesta seuraavaan rangaistukseen sekä asian-osaisen ikään tai olemiseen vangittuna tai pidätettynä. Yleisesti ei voida sanoa, että vakava rikosasia olisi aina asianajollisesti vaikeampi toimeksianto kuin muu rikosasia tai riita-asia. Esimerkiksi törkeä varkaus on rangaistusmäärittelyn perusteella vakava rikosasia. Asianajollisesti toimeksianto voi kuitenkin olla yksinkertainen jos esimerkiksi poliisi on ottanut epäillyn kiinni heti tekopaikalla anastettu omaisuus mukanaan tai epäilty on myöntänyt syyllisyytensä. Tavallinen rikosasia voi olla puolestaan asianajollisesti vaativa toimeksianto esimerkiksi työrikosten, ympäristörikosten tai talousrikosten kohdalla. Oikeudenkäyntijärjestelmän uudistuksen jälkeen riita-asiat ovat keskimäärin asianajollisesti vaativampia kuin rikosasiat. Edellä olevan perusteella vakavien rikosasioiden kohdalla asianajotoimeksiannon vaativuus ei ole muista asianajotoimeksiannoista poikkeava.

Lakiasiaintoimistot ja asianajotoimistot ovat kilpaili-joita keskenään samassa kilpailutilanteessa. Vapaan kilpailun ja elinkeinovapauden puitteissa kummalla-kin toimistomuodolla on oltava yhdenvertaiset lainsäädännölliset edellytykset kummankin toimisto‑
muodon ollessa samanlaisessa kilpailutilanteessa, Vakavien rikosasioiden hoitaminen oikeusapulain tai rikosoikeudenkäyntilain nojalla muodostaa keskeisen osan lakiasiaintoimistojen toiminnasta. Osalle lakiasiaintoimistoista vakavien rikosasioiden hoitaminen muodostaa suurimman osan liikevaihdosta. Työryhmän ehdotus heikentäisi epäoikeudenmukaisesti lakiasiaintoimistojen toimintaedellytyksiä ja kilpailu-edellytyksiä suhteessa asianajotoimistoihin.

7

Työryhmän ehdotus merkitsisi, että yhteen oikeus-poliittiseen etujärjestöön eli Suomen Asianajajaliittoon kuuluminen toisi olennaisia kilpailullisia etuja suhteessa sellaisiin lakimiehiin, jotka eivät ole kyseisen järjestön jäseniä. Tällainen tilanne on vastoin Suomen perustuslain 6 §:n yhdenvertaisuuden ja 13 §:n mukaisen yhdistymisvapauden kanssa.

Rikosasioissa lakiasiaintoimistojen ja asianajotoim_istojen asiakkaana on useimmiten henkilöitä, jotka ovat tarvinneet aikaisemminkin asianajopalveluja tai joille aikaisemmin rikosasioissa muut asianajopalveluja tarjonneet henkilöt ovat suositelleen tiettyä toimistoa. Rikosasioissa samat henkilöt käyttävät usein vuodesta toiseen valitsemaansa lakiasiaintoimistoa tai asianajotoimistoa. Tällöin erityisenä etuna on, että avustajaksi/puolustajaksi valittu lakimies tuntee aikaisempien toimeksiantojen perusteella päämiehensä olo-suhteita siten, että tietänmyksestä on hyötyä myös uuden rikosasiatoimeksiannon hoitamisessa. Käytännössä rikostoimeksiantoasiakkaat eivät tulisi menettelemään siten, että tavallisissa rikosasioissa he käyttäisivät lakiasiaintoimistoa ja vakavissa rikos-asioissa asianajotoimistoa kun lakiasiaintoimiston käyttäminen ei olisi mandollista vaan asiakas haluaa käyttää sellaista toimistoa, joka voi hoitaa hänen toimeksiantonsa. Työryhmän ehdotus johtaisi siihen, että lakiasiaintoimsstot menettäisivät rikosasioiden toimeksiantoja myös sellaisten rikosasioiden sekä samojen asiakkaiden riita-asioiden (esim. perheoikeudellisten asioiden osalta) jotka työryhmän mielestäkin lakiasiaintoimistojen lakimiehet olisivat kelvollisia hoitamaan, mikäli lakiasiaintoimistot eivät voisi hoitaa kyseisten asiakkaiden vakavia rikosasioita oikeusapulain tai rikosoikeudenkäyntilain nojalla. Lisäksi tällaiset asiakkaat eivät suosittelisi muille tuntemilleen rikosasianajopalveluja tarvitseville henkilöille lakiasiaintoimistoa. Työryhmän mietinnön liitteenä olevien tilastojen mukaan v. 2006 maksettiin yksityisille avustajille palkkioita rikos- ja pakkokeinoasioissa yhteensä 23,744 miljoonaa euroa. Jos näistä yhden kolmasosan arvioidaan tulleen lakiasiaintoimistoille, lakiasiaintoimistojen osuus palkkioista on 7,914 miljoonaa euroa. Työryhmän ehdotuksen toteutuminen merkitsi suurimman osan edellä mainitusta määrästä siirtyvän pois lakiasiain-

8
toimistoilta asianajotoimistoille, mikä merkitsisi monen lakiasiaintoimiston toimintaedellytysten olen-naista heikentymistä. Tämä olisi vakavaa nykyisessä asianajotoiminnan kireässä kilpailutilanteessa lakiasiaintoimistojen toiminnan kannalta.

Edellä mainittu ongelma ilmenisi myös rikosasioiden asiakkaiden käyttäytymisessä. Rikosasioiden asiakkaiden koulutustaso on usein heikko ja heiltä ei voida edellyttää avustajan kelpoisuutta koskevien säännösten yksityiskohtaista tuntemista tai ymmärtämistä. Jos lakiasiaintoimisto joutuisi ilmoittamaan asiakkaalle, että toimisto ei voi kelpoisuussäännösten johdosta hoitaa hänen toimeksiantoaan, asiakas ymmärtäisi asian niin, että lakiasiaintoimiston lakimies ei ole "oikea lakimies" jolloin hän ei missään asiassa kääntyisi lakiasiaintoimiston puoleen. Lakiasiaintoimisto joutuu valitsemaan asiakkaan ja kaikkien hänen toimeksiantojen menettämisen välillä tai että avustaa asiakastaan vakavassa rikosasiassaan ilmaiseksi tai mikäli hän ei olisi oikeusapuun oikeutettu, laskuttamalla asiakasta suoraan.

Suomessa on tällä hetkellä noin 750 lakiasiaintoimistossa toimivaa lakimiestä. Monella heistä on pitkä-aikainen ammattitaito ja kokemus myös vakavien rikosasioiden hoitamisesta sekä he ovat hoitaneet tehtävänsä tunnollisesti. Monet heistä ovat koko elämänsä toimineet lakiasiaintoimistossa. Työryhmän ehdotus on täysin kohtuuton, jossa kaikki vakavien rikosasioiden hoitamisen valmiudet omaavalta ja kokeneelta lakimieheltä evättäisiin kelpoisuus vakavien rikosasioiden hoitamiseen oikeusapulain ja rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana/ avustajana vain siksi, että kyseinen lakimies ei kuulu yhteen yhdistykseen (eli Suomen Asianajajaliittoon).

Suomen Oikeusapulakimiehet ry kiistää työryhmän mietinnön kohdassa 112 olevan väitteen siitä, että "asianajajien pätevöitymis-, koulutus- ja valvonta-järjestelmä luo asianmukaiset takeet" puolustajan ja avustajan tehtävän hoitamiselle päämiehen edun mukaisesti ammattitaitoisesti ja vastuullisesti. Lakiasiaintoimistot hoitavat puolustajan ja avustajan tehtävät päämiehen edun mukaisesti yhtä ammattitaitoisesti ja vastuullisesti kuin asianajotoimistot,

9
kuten aiemmin on todettu. Asianajajien pätevöitymisjärjestelmä ei takaa mitään valmiuksia rikosasioiden hoitamiseen. Asianajajaksi voi päästä lakimies, joka ei ole hoitanut yhtäkään rikosasiaa. Oikeustieteellinen yliopistotutkinto antaa riittävät edellytykset rikosasian hoitamiseen tarvittavalle oikeustieteen ja lain tuntemukselle. Suomen Asianajajaliiton koulutus on asian kannalta merkityksetön. Lakimiesten täydennyskoulutusta järjestelmään myös monella muulla tavalla kuin edellä mainitun yhden yhdistyksen puitteissa. Todettakoon, että Suomen Oikeusapulakimiehet ry on esittänyt Valtakunnansyyttäjänvirastolle syyttäjien ja lakiasiaintoimistojen lakimiesten yhteisiä koulutustilaisuuksia.

Suomen Asianajajaliiton valvonta on jälkikäteistä valvontaa. Rikosasioissa jälkikäteinen valvonta ei ole omiaan ehkäisemään asianajovirheiden tapahtumista. Rikosasioissa ja erityisesti oikeusapulain ja rikosoi keudenkäyntilain mukaisissa avustajan/puolustajan tehtävissä keskeisintä on tuomioistuimen valvonta, jolloin tuomioistuin voi puuttua huonosti hoidettuun avustajan/puolustajan tehtävään ja peruuttaa määräyksen. Näin voidaan estää huonosti hoidetun avustajan/ puolustajan tehtävän aiheuttama haitta päämiehelle jo oikeudenkäynnin aikana ennen kuin lopullista vahinkoa päämiehelle pääsee tapahtumaan. Tuomioistuinvalvonta kohdistuu samalla tavalla sekä lakiasiaintoimistojen että asianajotoimistojen lakimiehiin. Täten varsinkin rikosasioissa tärkein valvonta-järjestelmä on tuomioistuinvalvonta, jonka alaisena ovat myös lakiasiaintoimistojen lakimiehet. Tämän johdosta valvonnalliset seikat eivät edellytä työryhmän lakiasiaintoimistojen lakimiesten kelpoisuutta rajoittavia ehdotuksia. Yleisesti on vielä todettava, että valvonnan merkitystä ei ole liioiteltava. Rikos-asioissa asianajovirheitä tai moitittavaa menettelyä tapahtuu erittäin harvoin eikä mitään toimistomuotokohtaisia eroja ole olemassa. Rikosasioissa avustaja tai puolustaja eivät käsittele päämiehen varoja, joten tältäkään osin valvonnallista tarvetta ei ole olemassa. On myös todettava, että Suomen Asianajajaliiton valvonta ei ole estänyt epäkohtia rikosasioissa, koska Valtakunnansyyttäjänviraston on täytynyt puuttua epäkohtiin ylisuurten pallddolaskujen kohdalla.

10
Suomen Oikeusapulakimiehet ry katsoo lisäksi, että avustajan kelpoisuutta koskevien säännösten muuttaminen lakiasiaintoimistojen toimintaa rajoittavasti vakavien rikosasioiden kohdalla sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisen puolustajan tai avustajan kohdalla ei ole tarkoituksenmukaista eikä mielekästä mandollisessa oikeusapulain ja rikosoikeudenkäyntilain muutoksessa senkään vuoksi, että tuomioistuinlaitoksen kehittämistyöryhmä on esittänyt asianajotoimintaa koskevan lainsäädännön kokonaisuudistusta tuomioistuimissa tapahtuvan asianajotoiminnan osalta siten, että kaikkeen tuomioistuimissa tapahtuvaan asianajotoimintaan esitetään yleistä lupajärjestelmää, joka tulisi koskemaan sekä lakiasiaintoimistoja että asianajotoimistoja. Mikäli tuomioistuinasianajotoiminnan yleinen lupajärjestelmä toteutetaan, lakiasiaintoimistojen ja asianajotoiminnan erot tulevat poistu-maan, koska kumpikin toimistomuoto tulee samanlaisen valvonnan alaiseksi. Ei ole tarkoituksenmukaista eikä mielekästä, että oikeusapulain ja rikosoikeudenkäyntilain muutoksella hetkeksi estettäisiin lakiasiaintoimistoilta vakavien rikosasioiden hoitaminen oikeusapulain avustajana tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai avustajana, kun on odotettavissa, että Oikeusministeriön jullcituomien tavoitteiden mukaan jo v. 2008 toteutettaisiin tuomioistuinasianajotoiminnan lainsäädännöllinen kokonaisuudistus, jolloin lakiasiaintoimistojen ja asianajotoimistojen eron poistumisen myötä lakiasiaintoimistojen lakimiehet saisivat jälleen kelpoisuuden myös vakavien rikosasioiden hoitamiseen oikeusapulain avustajana tai rikosoikeudenkäyntilain mukaisena puolustajana tai avustajana.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry esittää kaikkeen edellä olevaan viitaten, että avustajan kelpoisuutta koskevat työryhmän ehdotuksessa olevat säännökset ovat seuraavassa muodossa:
Uikeusapulaki 8 §
Avustaja

Yksityiseksi avustajaksi on määrättävä oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n 1 momentin mukaan avustajaksi kelpoinen henkilö.
Milloin oikeusavun saaja on itse ehdottanut avustajakseen kelpoisuus-vaatimukset täyttävää henkilöä, tämä on määrättävä, jolleivät erityiset syyt toisin vaadi.

Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa 2 luku Asianosaisen avustamisesta 2§

ii

Puolustajaksi ja asianomistajan oikeudenkäyntiavustajaksi on 1 ja
la §:n nojalla määrättävä julkinen oikeusavustaja tai muu oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n 1 momentin mukaan avustajaksi kelpoinen henkilö. Puolustajaksi tai oikeudenkäyntiavustajaksi määrättävälle on varattava tilaisuus tulla kuulluksi tehtävään määräämisestä.
Milloin epäilty tai asianomistaja on itse ehdottanut puolustajakseen tai oikeudenkäyntiavustajakseen täyttävän henkilön, tämä on määrättävä, jolleivät erityiset syyt toisin vaadi.

Vaihtoehtoisesti Suomen Oikeusapulaldmiehet ry esittää avustajan kelpoisuutta koskevien säännösten pysyttämistä muuttumattomana nykyisellään.

Palkkioperusteiden uudistaminen

Suomen Oikeusapulakimiehet ry pitää nykyistä palkkioasetusta hyvänä, oikeudenmukaisena ja toimivana matka-ajan palkkiota ja matkakulujen korvausta koskevia säännöksiä lukuunottamatta. Suomen Oikeusapulakimiehet ry ei tämän vuoksi yhdy työryhmän näkemykseen siitä, että palkkioasetus olisi syytä kokonaisuudessaan uudistaa.

Ennen nykyistä pal.kkioasetusta ja sitä edeltänyttä Oikeusministeriön palkkiotaulukkoa maksuttoman oikeudenkäynnin avustajien palkkioissa vallitsi täysi mielivaltaisuus sekä huomattavat tuomioistuinkohtaiset erot. Pallckioasetus ja erityisesti palkldoasetuksen valmistelua koskevat taksatiivipalkkiot poistivat edellä mainitun epäkohdan.

Nykyinen palkkioasetus on selkeä vakmistelupalkkioiden määräytyessä pääsääntöisesti taksatiiviperiaatteen mukaan ja istunto-sekä kuulustelupalkkioiden määräytyessä ajan mukaan. Oikeusaputoimeksiannot ovat luonteeltaan sellaisia, että niiden kohdalla on vaikeuksitta arvioitavissa valmisteluun kohtuudella normaalilta ammattitaitoiselta lakimieheltä menevä aika, jolloin valmistelu-palkkio voidaan määrätä taksatiiviperusteisena. Taksatiiviperusteinen palkkio edistää vastoin työryhmän näkemystä asianajotoiminnan tehokkuutta koska liiallisesta ajankäytöstä ei makseta palkkdota samalla kun taksatiiviperusteinen palkkio on oikeuden-mukainen ja palkkiokäytäntöä yhtenäistävä, kun tuomioistuin ei joudu pohtimaan erilaisia avustajan laskussa olevia valmistelun tuntimääriä vaan voi määrätä palkkion taksatiivipalkkiona.

12

Pelkkään aikamäärään perustuva palkkion määräytyminen palauttaisi oikeuskäytäntöön aikaisemman epäyhtenäisyyden, koska eri puheenjohtajien käsitykset kohtuullisesta ajankäytöstä vaihtelisivat. Suomen Oikeusapulakimiehet ry:n käsityksen mukaan taksatiivipalkkioperiaatteista luopuminen lisäisi tuomioistuimen työmäärää palkkioiden määräämisessä kun tavoitteena työryhmänkin mukaan pitäisi olla tuomioistuimen työmäärän vähentäminen. Taksatiivipalkkiot vähentävät tuomioistuimen työmäärää, koska ajankäyttöä ei tarvitse erikseen pohtia tuomioistuimessa. Päinvastoin kuin työryhmä on katsonut mietinnön kohdassa 39, Suomen Oikeusapulakimiehet ry katsoo, että taksatiiviperusteisia palkkioita eli työ-ryhmän toteamia kaavamaisia palkkiotaulukkoja olisi laajennettava nykyisestään esimerkiksi valituksiin ja vastauksiin hovioikeudelle ja Korkeimmalle oikeudelle.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry katsoo, että avustajan palkkoiden perusteena tulisi olla valmistelu,. ym. toimenpiteissä pääsääntöisesti suoritettavan tehtävän luonne (eli taksatiiviperiaate) ja tuomioistuinten ja viranomaisten istunnoissa, kuulusteluissa yms. asian vaatinut aika yleisissä tuomioistuimissa käsiteltävien asioiden osalta. Hallintotuomioistuimissa käsiteltävien asioiden luonne vaihtelee niin paljon, että hallinto-tuomioistuimissa palkkioperusteena tulisi olla ainoastaan ajan-käyttö.

Työryhmän ehdotusta yksityiskohtaisesti todetaan seuraavaa (matka-ajan palkkiota lausutaan erikseen):

Suomen Oikeusapulakimiehet ry yhtyy mietinnön kohdassa 41 esitettyyn palkkion korottamiseen 100 euroon. Palkkio on tätlöinkin yleistä asianajopalkkiotasoa alhaisempi. Odotettavissa tulevat tulopoliittiset ratkaisut tulevat korottamaan pald oja arviota 8-10 %, joten palkkiomäärässä olisi otettava
huomioon myös v. 2007 tulopoliittisten ratkaisujen palkankorotusvaikutus, jolloin 110 euron palkkio vastaisi työryhmän ehdotusta paremmin palkka-tason nousua.

Mietinnön kohdan 42 esitystä vastustetaan edellä olevaan viitaten hallintolainkäyttöasioita lukuun-ottamatta, koska yleisissä tuomioistuimissa vahnistelutoimien palkkioiden pitäisi olla taksatiiviperusteisia.

1.3
Suomen Oikeusapulakinuehet ry vastustaa mietinnön kohtien 43-46 osalta istuntokäsittelyjen vähimmäispalkkiosta luopumusta ja esittää nykyisen käytännön säilyttämistä, jossa avustaja on oikeutettu aina vähintään kolmen tunnin pallddoon ja pakkokeinoasioissa vähintään kanden tai yhden tunnin palkkioon siten, että ensimmäisten tuntien palkkio on nykyisellä tavoin korotettu tuntia kohden. Avustaja joutuu käytännössä varaamaan koko työpäivän, kun hänellä on hoidettavanaan asia tuomioistuimessa. Avustajalla on hyvin rajoitetut mandollisuudet hyödyntää muulta tavoin sellaista työpäivää, jolloin on oikeudenkäynti-istunto tuomioistuimessa. Avustajalla pitäisi tämän vuoksi olla edelleenkin oikeus saada palkkio istunnoista vähintään nykyisten palkkioasetuksen mukaisten tuntimäärien mukaisena. Julkisen oikeus-avun ulkopuolisissa asioissa avustajat veloittavat aina vähintään puolen päivän palkkion vaikka istunto jäisi kestoltaan lyhyemmäksi. Avustajan ja puolustajan palkkioiden olisi tältä osin vastattava asianajokäytäntöä ja tämän vuoksi nykyinen käytäntö olisi säilytettävä. Nykyisen käytännön säilyttämistä puoltaa lisäksi työryhmän esittämä matkakulujen tunnin omavastuu.

Mietinnön kohdan 43 osalta yhdytään siihen, että rikosasian valmistelupalkkio määrättäisiin viiden tunnin mukaiseksi taksatiiviperusteisena.

Mietinnön kohtien 50-52 osalta ei ole huomauttamista.

Matka-ajan palkkio ja matkakulujen korvaus

Suomen Oikeusapulakimiehet ry yhtyy työryhmän kantaan siinä, että nykyinen matka-ajan palkkiosäännös on osoittautunut tuomioistuimissa ongelmalliseksi ja on uudistamisen tarpeessa.

Työryhmän ehdotus ei kuitenkaan poista ongelmaa, koska avustajalle maksettavaa matka-ajan palkkiota koskevaan sääntöehdotukseen sisältyy kuitenkin 6 §:n 2 momentti, jossa pallckioasetukseen jäisi samanlainen ongelmia aiheuttanut kohta kuin nykyisinkin.

14

Suomen Oikeusapulakimiehet ry yhtyy muutoin työryhmän uudistusehdotukseen matka-ajan palkkiota ja matka-ajan kulujen korvausta koskevien säännösten osalta, mutta esittää ehdotukseen sisältyvän 6 §:n 2 momentin poistamista. Täten avustaja saisi aina matka-ajan palkkion riippumatta siitä, hoitaako hän yleisesti asioita kyseisessä tuomioistuimessa vai ei. Tästä aiheutuvat lisäkustannukset kompensoi-toisivat työryhmän esittämällä yhden tunnin omavastuulla matka-ajan palkkiossa.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry ei yhdy asianajaja Riitta Leppiniemen ja asianajaja Tuija Turpeisen eriävään mielipiteeseen matka-ajan palkkion kohdalla vaan pitää työ-ryhmän ehdottamaa yhden tunnin omavastuun periaatetta oikeana ja avustajien yhdenvertaisuutta sekä pääkaupunki-seudun nykyistä käytäntöä toteuttavana.

Sähköinen asiointi ja laskun toimittaminen

Suomen Oikeusapulakimiehet ry ei vastusta sähköisen asiointimandollisuuden toteuttamista oikeusapuasioissa ja mutta vaatii, että perinteisin viestintämenetelmin tapahtuva (paperille tai lomakkeelle tapahtuva) asiointimandollisuus pysytetään rinnakkai ena samanarvoisena kaikissa oikeusavun tilanteissa.

Oikeustieteellisessä tiedekunnassa on vasta viime vuosina ollut tietokoneenkäytön ja sähköisen viestinnän opetusta. Suomessa on täten edelleenkin paljon lakimiehiä, joilla ei ole tietokoneenkäytön ja sähköisen viestinnän käytön koulutusta ja taitoa kyseisten laitteistojen käyttämiseen. Suomessa on edelleenkin paljon lakiasiaintoimistoja, joissa ei ole tietokone-ja sähköisen asioinnin laitteita ja näissä toimistoissa ei ole myöskään lakimiehillä tai muulla henkilökunnalla näiden laitteiden käyttötaitoa. Kun asianajotoiminnassa kyseisiä laitteistoja tai niiden käyttötaitoja ei muutoin tarvita, on kohtuutonta, että lakiasiaintoimisto joutuisi oikeusapuasioita varten hankkimaan kalliita laitteistoja ja niiden käyttöön osaavaa henkilökuntaa. On muistettava, että lakiasiaintoimistot ovat luonteeltaan pieniä, useimmiten vain yhden lakimiehen ja yhden konttorityöntekijän käsittäviä yrityksiä.

Oikeusavun taloudellisten edellytysten selvittäminen

Suomen Oikeusapulakimiehet ry yhtyy työryhmän mietinnön kohtien 66-72 ehdotuksiin kuitenkin siten, että Suomen Oikeusapulakimiehet ry esittää likvaidin eli helposti rahaksi muutetta‑

15
van varallisuuden poistamista oikeusavun omavastuun edellytyksistä. Nykyinen tilanne muodostuu kohtuuttomaksi vähävaraiselle oikeusavun hakijalle, joka tulojen puolesta olisi oikeutettu oikeusapuun mutta joutuisi maksamaan huomattavan omavastuun talletusten johdosta. Henkilö on saattanut säästää omaa asuntoa varten, asuntolainan maksuun, välttämättömän auton ostoon tai yllättäviä elämäntilanteesta varten palkastaan. Tällaiselle henkilölle on täysin kohtuutonta, että hän verollisista tuloistaan ehkä pitkänkin ajan kuluessa saamistaan säästöistä joutuisi huomattavalle omavastuulle eikä saisi oikeusapua.

Mietinnön kohtien 73-74 ehdotukseen puolison tulojen huomioon ottamisesta yhdytään.
Oikeusavun enimmäistuntimäärä ja oikeusturvavakuutus
Suomen Oikeusapulakinuehet ry yhtyy työryhmän ehdotukseen enimmäistuntimäärän alentamisesta. Käytännössä 80 tuntia riittää normaaleissa asioissa. Yhdenmukaisen käytännön aikaansaamiseksi sama enimmäistuntimäärä pitäisi säätää myös rikosoikeudenkäyntilain mukaisille puolustajille ja avustajille.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry katsoo, että avustajan palkkioon olisi sovellettava palkkioasetusta myös silloin, kun oikeusturvavakuutusedun omaava henkilö on saanut oikeusavun oikeusturvavakuutuksen omavastuulle tai kun hän pyytää oikeusapua oikeusturvavakuutuksen ylittävälle määrälle. Tällä hetkellä tilanne on se, että edellä mainituissa tilanteissa avustaja voi laskuttaa vakuutusyhtiötä huomattavillakin palkkiomäärillä, jolloin yläraja tulee vastaan sellaisissa tilanteissa, joissa palkkio-asetuksen mukaisilla palkldomäärillä asianlaita ei näin olisi. Oikeusturvavakuutusten yläraja tavallisilla henkilöillä on useimmiten 8.409 € (entinen 50.000 mk). Palkkioasetuksen mukaisilla 100 €/h + 22 % alv palkkiolla kyseinen määrä vastaisi 68,9 tunnin työpanosta. Jos avustaja on oikeusturvakuutuksessa laskuttanut esimerkiksi 150 E/h + 22 % alv, yläraja tulisi vastaan jo 45,9 tunnin työpanoksella. Avustajat olisivat kyseisessä asiassa eriarvoisessa asemassa saamansa palkkion osalta ja oikeusturva-vakuutuksen kohdalla valtion varoista maksettaisiin palkkiota sellaisista työtunneista jotka oikeusavun puitteissa jäisivät ylä-rajan alapuolelle. Oikeusturvavakuutuksen omavastuussa ei ole perusteltua maksaa valtion varoista palkkiota yli palkkio-asetuksen mukaisen pal d iomäärän mukaisesta tuntipalkkiosta. Näin on kuitenkin nyt asianlaita, jos avustaja voi oikeusturvavakuutuksessa laskuttaa palkkioasetusta suurempia tuntipalkkioita ja saada vielä omavastuunkin valtion varoista. Avustajat

16

ovat keskenään erilaisessa asemassa verrattuna siihen, onko oikeusavun saajalla myös oikeusturvaetu vai ei.

Oikeusavun hakeminen

Suomen Oikeusapulakimiehet ry yhtyy työryhmän mietinnön kohtien 82-84 ehdotuksiin ja lausuman.

Oikeusapuvarojen säästämiseksi olisi kuitenkin ulkomaalaislain mukaisten asioiden osalta oikeusapumandollisuus poistettava tai rajattava vain oikeudelliseen neuvontaan.

Oikeusapu pitäisi tehdä mandolliseksi myös lastensuojelulain mukaisissa asioissa sosiaaliviranomaisen luona tapahtuvaan menettelyyn, maanmittaustoiunituksissa tapahtuvaan menettelyyn sekä evankelis-luterilaisen kirkon kurinpitomenettelyyn.

Valtakirja

Tuomioistuimien ja asiamiesten työmäärän vähentämiseksi valtakirjan esittämisvelvollisuus pitäisi poistaa sellaisissa tapauksissa, joissa lakimies on määrätty avustajaksi oikeusapupäätöksessä tai joissa lakimies on määrätty rikosoikeudenkäyntilain mukaiseksi puolustajaksi tai avustajaksi.

Suomen Oikeusapulakimiehet ry esittää yleisestikin, että valta-kirjaa koskevat säännökset yhdenmukaistettaisiin niin, että valtakirjan esittämisvelvollisuutta koskevat säännökset ovat toimistomuodosta riippumattomat. Valtakirjan esittämisvelvollisuus aiheuttaa lakiasiaintoimistoille runsaasti työtä, josta asianajotoim istot välttyvät Mitään perusteita ei ole asettaa valtakirjan esittämisvelvollisuudessa lakiasiaintoimistojen lakimiehiä ja asianajotoimistojen lakimiehiä eriarvoiseen ase-maan.

Joka tapauksessa oikeusapulain mukaisissa asioissa sekä rikosoikeudenkäyntilain mukaisen puolustajan ja avustajan osalta valtakirjan esittämisvelvollisuus on täysin tarpeetonta, koska toimeksiannon olemassaolon osoittaa jo oikeusapupäätös tai tuomioistuimen päätös puolustajan tai avustajan määräämisestä.

Koska oikeusapulain mukainen avustajanmääräys sekä rikosoikeudenkäyntilain mukainen puolustajan tai avustajan määräys ovat voimassa myös ylemmissä oikeusasteissa, valtakirjan esittämisvaatimus ei ole tarpeellinen myöskään haettaessa

17

muutosta tai annettaessa vastausta ylemmissä tuomioistuimissa. Muutoinkaan valtakirjan esittäminen ei ole mielekästä ylemmissä tuomioistuimissa, jos asiamiehenä on sama henkilö, joka on toiminut valittajan asiamiehenä alemmassa tuomioistuimessa.

Valtakirjan esittämisvelvollisuutta koskevat säännökset ovat muutoinkin menettäneet merkityksensä sen jälkeen kun sähköisestä asioinnista viranomaistoinunrisssa annetun lain
9 §:n 2 momentissa säädetään kaikkien asiamiesten kohdalla, että asiamiehen ei tarvitse toimittaa valtakirjaa. Ei ole mitään todellista syytä, minkä vuoksi valtakirja olisi tuomioistuimessa esitettävä, kun sähköisessä asioinnissa kenenkään ei tarvitse esittää valtakirjaa.

Valtion varoista korvattavat rikosasioiden oikeudenkäynti-kulut

Suomen Oikeusapulakimiehet ry on aiemmin jo esittänyt, että rikosoikeudenkäyntilain 9 luvun la §:n nojalla valtion varoista korvattavat oikeudenkäyntikulut säädettäisiin määrättäväksi palkkioasetuksen mukaisin perustein. Viime aikoina on julkisuudessa käsitelty Valtakunnansyyttäjänviraston puuttumista eräiden asianajajien laskutukseen valtiota kohtaan, jossa kyseiset asianajajat ovat edustaneet itselleen huomattavasti normaalia pallddotasoa korkeampia palkkioita.

Sekä valtiontaloudelliset että avustajien yhdenvertaisuus edellyttäisivät, että valtion varoista rikosasioissa korvattavat oikeudenkäyntikulut määrättäisiin palkkioasetuksen mukaisin perustein.

Kunnioittavasti

SUOMEN QIKEUSAPULAKIMIEHET RY
Lasse Lehtinen puheenjohtaja

Osoite:	Suomen Oikeusapulakimiehet ry PL 11
04201 KERAV A