OM 5/33/2006

Lausunto oikeusapulainsäädännön muuttamistarpeita koskevan työryhmän mietinnöstä

		Työryhmän toimeksiannosta

Oulun hallinto-oikeus pitää työryhmän toimeksiantoa omasta näkökulmastaan erittäin perusteltuna erityisesti siltä osin, kuin siinä on ollut tarkoitus esittää keinoja, joilla oikeusavun palkkioperusteet määriteltäisiin sellaisiksi, että palkkion määräämiseen tuomioistuimissa kuluva aika vähenee ja palkkioiden maksatusperusteet sekä valtion varoista suoritettavien palkkioiden maksuajat yhtenäistyvät eri tuomioistuimissa. 

Hallinto-oikeudet oikeusapuasioissa

Oikeusapu kohdistuu aivan valtaosaltaan lainkäyttöön käräjäoikeuksissa, hovioikeuksissa ja korkeimmassa oikeudessa. Hallintotuomioistuinten toimintakertomuksessa vuodelta 2006 tämä on todettu seuraavasti:

		"Hallintotuomioistuinten menojen suhde valtiontalouden oikeusturvakustan-		nuksiin korostuu, kun tarkasteluun otetaan mukaan julkisen oikeusavun kus-		tannukset valtiolle, sillä valtaosa oikeusaputoimistojen toimenpiteistä kohdis-		tuu riita- ja rikostuomioistuinten toimialaa koskeviin asioihin. Hallintotuo-		mioistuinten asiakkaat pystyvätkin useimmiten ajamaan asiaansa ilman valtion 		tai yksityisten tarjoamia oikeusapupalveluja. Lisäksi yksityinen voidaan vain 		poikkeuksellisesti velvoittaa korvaamaan vastapuolena olleen viranomaisen tai
		julkisyhteisön kulut eli oikeusturvan saatavuus hallintoasioissa on taattu pie-		nellä kuluriskillä."

Hallintolainkäyttö pitäisi luonteeltaan pohjata vahvasti indispositiiviseen lainkäyttöön. Tuomioistuimissa on ratkaiseva vastuu siitä, että asia tulee aineellisesti oikein ratkaistuksi eikä lopputulos saisi jäädä sen varaan, kuinka hyvin asianosainen kykenee itse tuomaan esille hänelle myönteiseen lopputulokseen johtavia prosessuaalisia menettelymuotoja ja todistustosiseikkoja. Hallintotoimintakin näyttää yhä enemmän monimuotoistuvan ja yksilöllistyvän siten, että lakien sisällön tuntemuksella ja sitä kautta relevanttien seikkojen esille tuomisella on entistä enemmän vaikutusta sille, mitä kussakin hallintopäätöksessä on pidettävä oikeana ja oikeudenmukaisena. Lainsäädäntö hallintoasioissa on väljentynyt ja hallintoviranomaisille ja myös hallintolainkäytölle on annettu enemmän tilaa tutkia ja tulkita yksittäisten hallintotoimien vaikutuksia yksilön oikeussuojaan. 

Tässä kehityksessä ei hallintolainkäytössäkään voida luottaa siihen, että hallintotuomioistuimet viranpuolesta kaikissa tapauksissa riittävästi huolehtivat oikeussuojan antamisesta yksilölle. Tilanne on vielä ja tulee jatkossakin olemaan suurimmassa osassa hallintolainkäyttöasioita sellainen, että asianosaiset eivät "häviä juttujaan sen vuoksi, että heillä ei ole ollut käytettävissään hyvää lakiasiantuntijaa". Hallintolainkäytössä ei tule kehittää mitään kaikenkattavaa järjestelmää, missä vain lakimiehet saisivat toimia tuomioistuimissa. Hallintolainkäyttö pitää pysyttää prosessina, missä kuka tahansa ilman kustannuspainetta saa saattaa hallintoviranomaisen päätöksen lainmukaisuuden riippumattoman tuomioistuimen ratkaistavaksi. Toisaalta erityisesti sellaisissa asioissa, missä hallinto-oikeudessa järjestetään suullinen käsittely kuten erityisesti lastensuojeluasioissa, on kokemus osoittanut, että lainoppinut avustaja on ilman muuta välttämätön jo oikeudenkäynnin asianmukaisen hoitamisen vuoksi. Asianosaiset eivät ole tottuneita esiintymään suullisen lainkäytön muotovaatimuksien edellyttämällä tavalla omaksi edukseen. Lainoppineet avustajat osaavat tässä edistää tuomioistuimen ratkaisun kannalta tärkeitä näkökohtia.

Oikeusavun taloudellisten edellytysten myöntäminen

Työryhmä on esittänyt, että oikeusavun antamisen taloudellisena lähtökohtana voitaisiin pitää tulotietoina viimeiseksi vahvistetun verotuksen tietoja tuloista.  Asianosaiselle annettaisiin kuitenkin ilmoitusvelvollisuus taloudentilansa kohentumisesta. Tämä on tärkeä uudistus, joka on asiallisesti perusteltu työryhmän ehdotuksessa. Tuomioistuimen perustehtävän eli oikeusturvan antamisen kannalta ei ole järkevää, että tuomioistuimet joutuvat pääasiaa koskevan ratkaisunsa ongelmallisempana kysymyksenä tutkimaan ja ratkaisemaan oikeusavun myöntämiseen liittyvää kysymystä. 

Kysymykset avustajan palkkiosta ja sen määrästä

Hallintolainkäytössä ongelmat avustajan palkkion perusteista ja määrästä eivät ole nousseet ongelmaksi ainakaan siinä määrin kuin riita- ja rikosoikeuden osalta. Avustajien laskutus tuntipalkkion suhteen on ollut vain muutamia tunteja. Koskaan se ei ole lähestynytkään maksimimäärää eli 100 tuntia. Tuskin 80 tunninkaan raja tulee hallintolainkäyttöasioissa juurikaan vastaan. 

Palkkion määrän laskeminen yksinkertaistuu, kun tuntipalkkio on samansuuruinen eli 100 euroa. Palkkioiden leikkaaminen matkustusajalta palkkioperusteasetuksen 6 §:n 2 momentin perusteella tulee Oulun hallinto-oikeudessa tuskin useinkaan sovellettavaksi. Hallintolainkäytössä ei yleensäkään ole asiamiehiä, joiden voidaan katsoa yleisesti hoitavan asioita juuri mainitussa hallinto-oikeudessa. Asiamiehien käyttö on enemmänkin poikkeus kuin sääntö. Matka suulliseen käsittelyyn Ouluun on aina pitkä silloin, kun kysymys ei ole oululaisesta jutusta, koska tuomiopiiri on niin laaja. Näin ollen yhden tunnin "omavastuulla" matkustusajan korvaamisessa tuskin on vaikutusta asianajotoiminnan kannattavuuden suhteen, kun muilta tunneilta sentään saa laskuttaa 100 euroa tunnilta. Asian ratkaisevan hallinto-oikeustuomarin laskennallinen tuntipalkka lienee siinä vain alle kolmannes.

Palkkion ja kulukorvauksen erottaminen pääasiaratkaisusta

Hallintolainkäytössä on jopa harvinaista, että hävinnyt osapuoli määrätään maksamaan toisen osapuolen tai viranomaisen oikeudenkäyntikulut. Kun avustajan palkkio ja kulukorvaus erotetaan pääasiasta erilliseksi ratkaisuksi, on tällä merkitystä pääasian käsittelyn jouduttamisessa. Pääasian ratkaisu ei viivy ainakaan sen johdosta, että palkkion tai kulujen määrässä on epäselvyyttä. Kun ne erotetaan eri ratkaisuiksi, voidaan tuomioistuimissa vaikka keskittää niiden ratkaisemisen valmistelua ja erikoistua niihin liittyviin kysymyksiin. Myös sitä kautta voidaan saada tehokkuutta.

Lausuntoa on käsitelty hallinto-oikeuden johtoryhmässä.

Ylituomari		Heikki Jukarainen