HELSINGIN HALLINTO-OIKEUS		LAUSUNTO		1 (4)
PL 120, Ratapihantie 9
00521 HELSINKI
p. 010 36 42000, f. 010 36 42079				
s-posti helsinki.hao@om.fi			2.7.2007		H 00170/07

Oikeusministeriö

Viite: Lausuntopyyntö 14.5.2007, OM 5/33/2007

Asia: Oikeusapulainsäädännön muutostarpeita koskevan työryhmän mietintö

Yleistä	

Helsingin hallinto-oikeuden kannalta oikeusapulainsäädännössä on lukuisia ongelmia muun muassa sen vuoksi, että siinä ei ole riittävästi otettu huomioon hallintotuomioistuinprosessin erityspiirteitä. Hallinto-oikeuksissa on eniten oikeusapua ulkomaalaisasioissa, jotka eroavat paljon yleisten tuomioistuinten asioista. Lisäksi kokemusten karttumisen vuoksi on ilmennyt kehittämistarpeita. Näin ollen uudistaminen tässä vaiheessa on  aiheellista, ja esitys suureksi osaksi kannatettava. Seuraavassa puututaan lähinnä niihin kohtiin, joissa hallinto-oikeudella on mietinnöstä poikkeavia tai siitä puuttuvia ajatuksia.

Oikeusapulaki

8 § Avustaja

Avustajan pätevyysvaatimuksissa on otettu huomioon se, että hallinto-oikeudessa on asiaryhmiä,  joita asianajajat eivät kovin yleisesti hoida. Erityisesti turvapaikka-asiat ovat tällaisia. Ehdotus on asianmukainen.  Pätevyysvaatimuksiin olisi kuitenkin aiheellista ottaa yläikäraja, esimerkiksi sama 68 vuotta joka  koskee tuomareita ja julkisia oikeusavustajia.

10 § Oikeusavun hakeminen ja 13 § Oikeusavun alkamisajankohta ja kesto.

Nykyisin oikeusapua voidaan hakea siihen asti kun tuomioistuinasia on saanut lainvoiman, ja oikeusapu koskee siis tietyin rajoituksin kaikkia tätä vaihetta edeltäviä toimenpiteitä silloinkin, kun oikeusapua on haettu pääasian ratkaisun jälkeen. Nyt 13 §:ää ehdotetaan muutettavaksi siten, että oikeusapu ei koske viimemainitussa tilanteessa tuomioistuimen ratkaisua edeltäviä toimenpiteitä. Tämä muutos on ongelmallinen hallinto-oikeudessa. Kun suurin osa asioista ratkaistaan ilman suullista käsittelyä, valittaja ei tiedä ratkaisun antamispäivää. Joskus ratkaisu annetaan yllättävän nopeasti. Hallinto-oikeus on suhtautunut vapaamielisesti jälkikäteisiin hakemuksiin. Jos lakia muutetaan, tulisi ilmeisesti valittajille silloin, kun oikeusapupäätöstä ei ole toimitettu, kertoa etukäteen ratkaisupäivä. Tämä aiheuttaisi runsaasti lisätyötä. Nykyinen käytäntö ei aiheuta hallintolainkäytössä mietinnön kohdassa 86 mainittuja ongelmia, koska asioissa,  joissa on oikeusapu, määrätään erittäin harvoin oikeudenkäyntikuluja.

								2
Kohdassa 84. katsotaan, että 13 §:n 3 momenttia ei ole syytä muuttaa työministeriön työryhmän ehdottamalla tavalla. Hallinto-oikeus on lausunnossaan työministeriölle kannattanut ehdotusta. Muutos säästäisi jonkin verran hallinto-oikeuksien ja avustajien työtä eikä aiheuttaisi turhia lisäkustannuksia, koska palkkiota maksettaisiin vain tarpeellisista ja kohtuullisista toimenpiteistä. Näitä määräyksiä on annettu runsaasti ulkomaalaisasioissa, jotka ehkä eivät ole olleet nyt puheena olevan työryhmän mielessä. Säännös on nykyisellään sikälikin hankala, että avustaja ei voi etukäteen tietää, että asia kumotaan ja palautetaan, ja siten hän ei aina huomaa pyytää tätä määräystä. Muutos on siis tarpeellinen.

17 §.(ei otsikkoa) Hallinto-oikeuteen tulee runsaasti huonosti eriteltyjä laskuja. Saattaisi olla jo lakiin syytä täsmentää laskuerittelyn sääntöjä lisäämällä momentin keskivaiheille "...yksityiskohtainen selvitys asiassa suorittamistaan toimenpiteistä, niiden vaatimasta ajasta ja kuluistaan ...". 

18 § Palkkioiden ja korvausten määrääminen

Hallinto-oikeudessa palkkio- ja korvauspäätös annetaan pääasiaa koskevassa päätöksessä. Tästä ei ole syntynyt ongelmia. Nyt ehdotetaan, että päätös annetaan erillisenä päätöksenä. Ehdotus lienee toimiva varsinkin jos siirrytään sähköiseen asiointiin. Tällöin lomakkeessa tulee olla tilaa myös joskus runsaillekin perusteluille. Saattaisi olla aiheellista myös selvittää, voisiko päätöksen joskus tehdä suppeampi kokoonpano kuin pääasian päätöksen, tai jopa esittelijä.

20 §  Omavastuuosuuden määrääminen  

Säännöksessä ei ehdoteta muutettavaksi sääntöä, että tuomioistuin varaa oikeusapua saaneelle tilaisuuden lausua laskun oikeellisuudesta. Säännös ei ehkä aiheuta hankaluuksia käräjäoikeudessa, jossa asiakas on usein paikalla. Hallinto-oikeudessa tämä aiheuttaa runsaasti ylimääräistä työtä. Avustajan olisi useimmiten helpompi ottaa asiakkaalta neuvottelun yhteydessä hyväksyminen kuin tuomioistuimen tavoittaa asiakas. Olisikin parempi säätää esim., että avustajan on laskun antamisen yhteydessä annettava asiakkaan laskun oikeellisuutta koskeva lausuma.

24 §  Oikeusaputoimiston päätöksen saattaminen tuomioistuimen tutkittavaksi

Säännöstä ehdotetaan muutettavaksi ilman ainakaan loogisessa kohdassa olevia perusteluja. Muutos saattaa verrattuna voimassaolevaan aiheuttaa sen, että ratkaisupyyntöä ei voida tehdä lainkaan. Säädöksen muuttaminen ei ole aiheellista. Tähän liittyy edellä 13 §:n kohdalla lausuttu.

Valtioneuvoston asetus oikeusavun palkkioperusteista

2 §  Tehtävään käytetty aika yleisenä palkkioperusteena.

Hallinto-oikeus pitää oikeaan osuneena perusratkaisua, että palkkiot suoritetaan ajankäytön perusteella ja perustelu kohdassa 39 on pätevä.

Pienimmäksi ajankäytön yksiköksi ehdotetaan puoli tuntia. Säännöksestä voisi päätellä, että kunkin toimenpiteenkin laskutusperuste on puoli tuntia, vaikka se kestäisikin esim. 15 minuuttia. Perustelujen kohdan 40 perusteella ehkä on kuitenkin tarkoitettu, että toimenpiteet mitataan minuutin tarkkuudella, mutta loppusumma pyöristetään lähimpään puoleen tuntiin Tämä olisi perustellumpaa ja olisi varmaan syytä näkyä myös säädöstekstissä, esim. "palkkion kokonaissummaa määrättäessä...".

								3
10 § Palkkion korottaminen

Korotusperusteita ei ole mietinnössä perusteltu. 

Vieras kieli tarkoittaa useimmiten ainakin hallinto-oikeudessa englannin kieltä. Nykyisin juristit ilmeisesti usein osaavat englantia paremmin kuin ruotsia. Ainakaan englannin käyttämisestä ei ole syytä antaa korotettua palkkiota.

Ehdotetun säännöksen 3 kohdasta ei ilmene,  korotetaanko jotain 20 prosentilla ja jotain 50  prosentilla. Säännöksen rakennetta on muutettava. Ylipäänsä korottaminen taloudellisen edun tai erityisen merkityksen vuoksi aiheuttaa hankalia tulkintaongelmia. Hallinto-oikeudessa asiakkaat kokevat esimerkiksi  lastensuojelu- ja ulkomaalaisasiat aina erityisen merkityksellisiksi. Mainitunlainen korotusperuste ei ole aiheellinen.

14 §  Laskuyhdistelmä

Ehdotuksesta puuttuu ohjeistus laskuerittelyn laatimiseksi. Usein hallinto-oikeuteen jätetyissä laskuissa on vain useiden toimenpiteiden kokonaisaika tasatunteihin pyöristettynä. Olisi jossain kohdassa syytä säätää, että laskuerittelyssä on eriteltävä kukin yksittäinen toimenpide ja siihen käytetty aika., ellei sitten katsota, että edellä lain 17 §:n kohdalla ehdotettu riittää.

Muuta

Sähköisen asioinnin alustavat kaavailut muodostavat hyvän pohjan jatkovalmisteluille.

Hallinto-oikeudessa on melko usein oltu ulkomaalaisasioissa tilanteessa, jossa sama asiakas on saanut kaksi eri oikeusapupäätöstä ja eri avustajat siten, että avustajat eivät ole tästä tietoisia. Tällöin heiltä on tullut kaksi eri valitusta ja vastaavasti kaksi palkkiolaskua. Tähän ongelmaan ei ehkä kuitenkaan voida vaikuttaa lainmuutoksella, vaan oikeusaputoimistojen yhteisellä asiakasrekisterillä. 

Avustajan vaihtamista koskeva lain 9 § on ehkä turhan hankala tilanteessa jossa molemmat avustajat toimivat samassa toimistossa. Saattaisi olla aiheellista selvittää, olisiko mahdollista määrätä oikeusavun avustajaksi toimisto. Tällöin laskuttajakin olisi toimisto, eikä palkkiota tarvitsisi jakaa eri avustajille.

Ulkomaalaisasioissa avustaja usein laskuttaa tunnin varautumisesta päätöksen tiedoksiantoon. Tähän voi tulkkauksen ja eri kulttuurisuuden vuoksi todella mennäkin aikaa. Palkkioasetusehdotuksen 3 §:n mukaan palkkio maksetaan asiaan valmistautumisesta ja suullisesta käsittelystä. Hallinto-oikeudessa tämä ei oikein toimi - valituskirjelmä ja vastaselitys ovat useimmiten koko asian hoitaminen eikä vain valmistautumista. Päätöksen tiedoksianto samoin kuin monet muutkin toimenpiteet kuten kontaktit muihin viranomaisiin voivat olla hyvinkin tarpeellisia. Säännökset asetuksen 3 ja 4 §:ssä pitäisi kirjoittaa vähän yleisemmässä muodossa siten, että ne sopisivat paremmin hallintolainkäyttöön. Minimikorjaus voisi olla sanan valmistautuminen korvaaminen valmistelulla. Erityisesti tulisi ottaa jollain tasolla kantaa myös päätöksen tiedoksi antamiseen silloin kun se ei johda jatkovalitukseen. 

								4
Tässä yhteydessä ei ole syytä ottaa tarkasteluun ulkomaalaislain oikeusapua koskevaa 9 §:ää, jonka soveltamisessa ei ole eräiden selventävien oikeustapausten ansiosta merkittäviä ongelmia.

Hallinto-oikeuden ylituomari	Liisa Sahi

Hallintopäällikkö		Pekka Teikari