20.4.2006		570.03.2006

Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto

Lausuntopyyntönne OM 4/41/2004

Ehdotus sähköistä kiinteistön kauppaa, panttausta ja kirjaamismenettelyä koskevaksi lainsäädännöksi

Tietosuojalautakunnasta ja tietosuojavaltuutetusta annetunlain (389/1994 mukaan henkilötietolaissa tarkoitettujen asioiden käsittelemistä varten oikeusministeriön yhteydessä on tietosuojavaltuutetun virka ja tietosuojavaltuutetun toimisto. Tietosuojavaltuutettu on erillinen viranomainen, joka hoitaa tehtäviään itsenäisesti. Tietosuojavaltuutetun tehtäväksi on henkilötietolain (523/1999) 41 §:n mukaan säädetty tilaisuus tulla kuulluksi  muun muassa valmisteltaessa lainsäädännöllisiä uudistuksia. Jäljempänä oleva lausunto on tehty näistä lähtökohdista, pohjautuen perustuslakiin sekä perustuslakivaliokunnan ja hallintovaliokunnan linjanvetoihin henkilötietojen käsittelyn sääntelystä. Henkilötietojen käsittelyä koskeva huolellinen sääntely ohjaa rekisterinpitäjiä rakentamaan ja käyttämään tietojärjestelmiään siten, että henkilötietojen laatua koskevien periaatteiden kehittäminen ja  huomioon ottaminen varmistetaan. Huolellisella sääntelyllä ehkäistään tarpeettomia tulkintakysymyksiä ja epävarmuustekijöitä henkilötietojen käsittelyssä.

Kysymyksessä on henkilötietojen käsittelyn näkökulmasta merkittävä hanke, jonka toteuttamiseen ei ole tarkoituksenmukaista ryhtyä, ennen kuin muun muassa henkilötietojen käsittelyn hallinnointiin, suojaamiseen ja tietojen luotettavuuteen ja paikkansapitävyyteen liittyvät kysymykset on  varmistettu. Lausuntonani asian johdosta esitän seuraavaa:

Ehdotettu lainsäädäntö
Ehdotuksen mukaan mm. maakaareen lisättäisiin sähköistä kiinteistön kauppaa, panttikirjaa ja kirjaamismenettelyä koskevat säännökset. Esityksen tarkoituksena on mahdollistaa sähköiset asiakirjat ja asiointitavat kiinteistöä koskevissa oikeustoimissa.  

Ehdotuksen mukaan kauppakirja voitaisiin  tehdä sähköisesti oikeusministeriön pitämässä sähköisessä kaupankäyntijärjestelmässä. Kaupankäyntijärjestelmän käytössä hyödynnettäisiin kiinteistötietojärjestelmää ja muita perusrekistereitä, kuten väestötietojärjestelmää. Kauppa tehtäisiin sähköisellä lomakkeella, jonka tietoja täydennettäisiin ja tarkistettaisiin lainhuuto- ja kiinteistörekisterin ja eräiden muiden viranomaisrekisterien tiedoilla. 

Sähköinen panttikirja muodostuisi lainhuuto- ja kiinnitysrekisteriin tehtävillä kirjauksilla. Kauppa syntyisi, kun myyjä ja ostaja ovat allekirjoittaneet kauppakirjan laatuvarmenteella, sähköisellä allekirjoituksella tai muulla tietoturvallisella menetelmällä. Järjestelmä valvoisi, että kauppakirjan sisältö vastaa lain vaatimuksia ja että se on asianmukaisesti allekirjoitettu. Sähköisessä kaupassa ei käytettäisi julkista kaupanvahvistajaa.

Kiinnitysten sekä panttikirjojen saajaa koskevien kirjausten sähköistä hakemista varten muodostettaisiin automaattisen tietojenkäsittelyn avulla toimiva asiointijärjestelmä, joka rakentuisi samoin periaattein kuin sähköinen kaupankäyntijärjestelmä.

Yleisön luottamusta järjestelmän käyttämiseen lisättäisiin valtion ottamalla vahingonkorvausvastuulla  vahingoista, jotka kuuluvat sen kontrollipiiriin kuuluvista toiminnoista. Ehdotuksessa on päädytty siihen, että kiinteistön kaupan sähköisestä muodosta voidaan saada aitoja hyötyjä vain, jos nykyaikaista tekniikkaa käytetään täysimääräisesti. Kiinteistön kauppaan liittyy olennaisesti kirjaamisjärjestelmä, lainhuuto- ja kiinnitysrekisteri, joka on osa sähköisessä muodossa ylläpidettävää valtakunnallista kiinteistötietojärjestelmää.

Henkilötietojen käsittelystä sääntely
Perustuslain (731/1999) 10 § turvaa yksityisyyden suojan perusoikeutena jokaiselle. Pykälän mukaan henkilötietojen suojasta säädetään tarkemmin lailla. Aiemmin vastaava säännös sisältyi hallitusmuodon 8 §:ään (969/1995). 

Eduskunnan perustuslakivaliokunta on lausunnossaan PeVL 14/1998 vp todennut, että tämän henkilötietojen suojaa koskevan perusoikeussäännöksen kannalta tärkeitä sääntelykohteita ovat ainakin:

* rekisteröinnin tavoite,  
* rekisteröitävien henkilötietojen sisältö, 
* niiden sallitut käyttötarkoitukset mukaan luettuna tietojen luovutettavuus ja tietojen säilytysaika henkilörekisterissä sekä rekisteröidyn oikeusturva samoin kuin näiden seikkojen sääntelemisen kattavuus ja yksityiskohtaisuus lain tasolla.

Lailla säätämisen vaatimus ulottuu myös mahdollisuuteen luovuttaa henkilötietoja teknisen käyttöyhteyden avulla (esim. PeVL 51/2002, poliisin henkilörekistereistä annettu laki).

Hallintovaliokunnan, jonka toimialaan henkilötietokysymykset kuuluvat, linjanvedot henkilötietojen käsittelyn sääntelystä vastaavat perustuslakivaliokunnan edellä mainittua kantaa. Tämä käy ilmi muun muassa hallintovaliokunnan lausunnoista HaVL 16 ja 19/1998 vp sekä hallintovaliokunnan mietinnöistä HaVM 25 ja 26/1998 vp. Hallintovaliokunnan mukaan lain tasolla on ilmettävä ainakin perustuslakivaliokunnan edellä mainitussa lausunnossa mainitut asiat. 

Asetustasolla on hallintovaliokunnan kannan mukaan mahdollista antaa rekisterin tietosisältöä täydentäviä ja tarkentavia säännöksiä, kunhan lakitekstin perusteella voidaan riittävän selkeästi päätellä asetuksen tasoisen sääntelyn sisältö. Hallintovaliokunta pitää kuitenkin asianmukaisena lähtökohtana pyrkimystä mahdollisimman yksityiskohtaisesti säätää henkilötietojen suojaan liittyvistä seikoista jo lain tasolla.

Perustuslakivaliokunnan ja hallintovaliokunnan edellä mainitut linjanvedot henkilörekistereiden ja henkilötietojen käsittelystä sääntelystä on otettava huomioon myös silloin kun tällaisia säännöksiä on tarkoitus sisällyttää erityislainsäädäntöön ja kun erityislainsäädännön säädöksiä ja niiden mahdollisia tarkistamistarpeita arvioidaan. 

Kiinteistöjä koskevien henkilötietojen sääntelytilanne
Kiinteistöistä koskevista tiedoista säädetään maakaaressa (540/1995), lainhuuto- ja kiinnitysrekisteristä annetussa laissa (353/1987), kiinteistörekisterilaissa (392/1985), laissa kiinteistöjen kauppahintarekisteristä ja kauppahintatilastoista (522/1980) sekä laissa kiinteistötietojärjestelmästä ja siitä tuotettavasta tietopalvelusta (453/2002). Erityisesti tietojen luovuttamista koskevien eri laeissa olevien säännösten suhde jää epäselväksi. Kokonaiskäsityksen saaminen kiinteistöjä koskevien tietojen käsittelystä on siten hankalaa ja vaatisi kokonaisvaltaista analysointia ja mahdollisten lainsäädäntötarpeiden kartoittamista. 

Perusrekisterien (mukaan lukien kiinteistötietojen) käytettävyyden tehostaminen on ollut esillä eri foorumeilla. Väestötietolain kokonaisuudistus koskeva esitys on juuri valmistetultu sisäasiainministeriön toimesta. Myös rakennus- ja huoneistotietojen käsittelyn tehostamista ja siihen mahdollisesti liittyviä toimenpiteitä ja lainsäädäntötarpeita selvitetään mm. perusrekisterinpitäjien yhteistyöelimen rekisteripoolin toimesta. 

Perusrekisterien käytön tehostaminen on hyväksyttävä päämäärä. Henkilötietojen käsittelyn osalta on kuitenkin huolehdittava siitä, että toiminnalle on kaikilta osin selkeä ja riittävä säädöspohja, siten kuin perustuslaissa edellytetään.

Eduskunta on hallituksen esityksen 75/2005 käsittelyn yhteydessä (laki eräiksi kiinteistöjen omistajatietojen ajantasaisuutta parantaviksi säännöksiksi) antanut lausuman, jonka mukaan eduskunta edellyttää hallituksen huolehtivan siitä, että perusteellisesti arvioidaan kiinteistöjä koskevien erityisesti henkilötietojen rekisteröinnin nykyisen sääntelyn asianmukaisuutta muun muassa perustuslain 10 §:n  1 momentin tarkoittaman henkilötietojen suojan näkökulmasta ja ottaen huomioon henkilötietojen lailla säätämistä koskevat eduskunnan perustuslakivaliokunnan ja hallintovaliokunnan kannanotot.

Esityksen mukaan nyt on otettu huomioon muun muassa säännös lainhuuto- ja kiinteistörekisterin käyttötarkoituksesta sekä tarkennettu lainhuuto- ja kiinteistörekisterin tietosisältöä ja siihen siirrettäviä rekisteritietoja koskevia säännöksiä. Koko kiinteistötietojärjestelmän henkilötietojen sääntelyn asianmukaisuuden  tarkistaminen jätettäisiin kuitenkin myöhemmin selvitettäväksi.

Ehdotuksessa ei ehdoteta muutettavaksi nykyistä sääntelyrakennetta, jossa lain säännösten ohella rekisterin tietosisältöä määritellään erittäin yksityiskohtaisesti ja teknisesti alemman tasoisilla säännöksillä. Ehdotuksessa on katsottu riittäväksi, että laissa lueteltaisiin nykyistäkin tarkemmin kirjattavien tietojen lajit ja että muiden kirjattavien tietojen osalta arviointi tehtäisiin sen mukaan, ovatko ne tarpeellisia rekisterin käyttötarkoituksen kannalta. Asetuksella voitaisiin antaa tarkempia säännöksiä rekisteriin merkittävistä tiedoista ja rekisterinpidosta. 

On tarkoituksenmukaista, että esityksessä ehdotetaan säädettäväksi mm. lainhuuto- ja kiinteistörekisterin käyttötarkoituksesta. Työryhmän mietinnössä ei kuitenkaan ole toteutettu eduskunnan edellyttämää perusteellista arviointia kyseessä olevan sääntelyn asianmukaisuudesta. Lainhuuto- ja kiinteistörekisteriin kirjattavien tietojen osalta olisi joka tapauksessa säädettävä rekisteröitävien henkilötietojen sisällöstä. Perustuslaista johtuvien sääntelyvaatimusten lähtökohdista ei ole mahdollista, että tietosisältöä myöhemmin arvioitaisiin  rekisterin käyttötarkoituksen kannalta ja tarkistettaisiin asetuksella.

Ehdotuksen yksityiskohtaisempi arviointi
Asioimisjärjestelmät
Maakaaren  5 luvun 3 §:ään ehdotetaan lisättäväksi pykälä, jossa kuvataan ehdotettujen sähköisten asioimisjärjestelmien pääpiirteet. Säännös sisältäisi asiointijärjestelmän ja siinä käsiteltävien henkilötietojen käyttötarkoituksen. Asiointijärjestelmän tarkoituksena on mahdollistaa kiinteistön luovutussopimuksen, kiinteistön kiinnitystä tai panttikirjaa koskevan hakemuksen tai ilmoituksen tekemisen sähköisenä. Asiointijärjestelmän ylläpitäjänä toimisi oikeusministeriö. 

Ehdotuksessa järjestelmästä käytetään nimityksiä sähköinen kiinteistön kaupankäyntijärjestelmä ja sähköinen asiointijärjestelmä. Jos kysymys on yhdestä järjestelmästä olisi tarkoituksenmukaista käyttää järjestelmästä vain yhtä nimeä.

Maakaaren 9 a luvun  5 §:n mukaan asiointijärjestelmään tallennetut tiedot sähköisestä asiakirjasta poistettaisiin järjestelmästä, kun siihen perustuva kirjaamisasia on ratkaistu. 
Asiointijärjestelmän käyttäjän sekä muiden asiaan osallisten yksilöinti-, tunnistamis- ja yhteystiedot sekä asian tunnistetiedot säilytettäisiin uusien asiakirjojan laatimista ja kirjaamisasioiden käsittelyä varten sekä tietojenkäsittelyn todentamista varten. Rekisterin ylläpitäjä määrittelisi henkilötietolain säännökset huomioon ottaen, milloin näiden tietojen käyttö ei enää olisi tarpeellista ja mitkä näistä tiedoista olisi tietoturvallisuuden ja tietojen käsittelyn oikeellisuuden selvittämiseksi tarpeen arkistoida pysyvästi.

Asiointijärjestelmään tallennettaisiin näin ollen henkilötietoja, jotka jäisivät järjestelmään senkin jälkeen kun kiinteistön kirjaamisasia on ratkaistu. Asiointijärjestelmään voitaisiin myös tallettaa määräämättömäksi ajaksi henkilötietoja sisältäviä kauppakirjan luonnoksia. Asiointijärjestelmästä voitaisiin myös luovuttaa tietoja osallisen suostumuksella. 

Asioimisjärjestelmästä luovutettaisiin mm. eri perusrekistereistä henkilötietoja teknisen käyttöyhteyden avulla. Esityksen jatkovalmistelun yhteydessä olisi selvitettävä tuleeko asianhallintajärjestelmästä/sähköisestä kaupankäyntijärjestelmästä erillinen henkilörekisteri, jossa henkilötietojen käsittelyllä on oma itsenäinen käyttötarkoitus. Tämän jälkeen olisi analysoitava onko tarpeen säätää tarkemmin mm. henkilötietojen poistamisesta asiointijärjestelmästä. Sähköistä asiointijärjestelmää koskevat säännökset olisivat 5 luvussa ja 9 a luvussa. Olisi tarkoituksenmukaista, että kaikki sähköistä asioimisjärjestelmää koskevat säännökset olisivat samassa luvussa.

Maakaaren  9 a luvun 1 §:n mukaan oikeusministeriö hyväksyisi ne tekniset  menetelmät ja tunnistamis- ja varmennepalvelut, joita asiointijärjestelmässä käytetään henkilöllisyyden todentamiseen ja sähköiseen allekirjoitukseen. Muun muassa tunnistamisen hallinnan toteutus kyseisessä järjestelmässä on oikeusministeriölle erityisen haasteellista, koska järjestelmän avulla tehtävät oikeustoimet olisivat taloudellisesti erityisen merkittäviä.

Sähköisessä asiointijärjestelmässä tiedot on tarkoitus hakea eri tietojärjestelmistä sähköiselle lomakkeella, jolla kiinteistön kauppa tehtäisiin. Järjestelmän toimivuus käytännössä onkin suunniteltava ja testattava erityisen huolellisesti, ennen kuin palvelua tarjotaan yleisön käyttöön. 

Lainhuuto ja kiinteistörekisterin käyttötarkoitus
Rekisterin  käyttötarkoitus on esityksessä  maakaaren 7 luvun 1 a §:n mukaan jätetty yleiseksi. Perustelujen mukaan tiedon tarvitsijoina olisivat yksityiset tahot tai viranomaiset. 

Esityksessä on annettu joitakin esimerkkejä näistä tahoista. Rekisterin käyttötarkoitus edellyttää kuitenkin tarkempaa analyysiä rekisteriin merkittävien tietojen käytöstä. Tällainen analyysi olisi sisällytettävä ainakin esityksen perusteluihin. Rekisterin käyttötarkoitusta tulisi tarpeen mukaan täsmentää.

Rekisteriin tallennettavat henkilötiedot
Maakaaren 7 luvun 1 §:ssä esitetään säädettäväksi lainhuuto- ja kiinteistörekisteriin merkittävistä tiedoista. Esityksen mukaan rekisteriin voitaisiin siinä erikseen mainittujen tietojen lisäksi merkitä muita sellaisia tietoja kiinteistöön kohdistuvista oikeuksista ja rasituksista, jotka on tämän tai muun lain nojalla ilmoitettava kirjaamisviranomaiselle tai jotka ovat tarpeellisia rekisterin käyttötarkoituksen kannalta. 

Esityksen mukaan se, siirretäänkö tiedot osaksi lainhuuto- ja kiinnitysrekisteriä vai ovatko ne vain järjestelmän käytössä, on syytä jättää sen varaan, millaisista rekisteritiedoista on kysymys ja millaista informaatiotekniikkaa kulloinkin käytetään.

Esitettyjen säädösmuutosten tarkoituksena on mahdollistaa sähköisen kiinteistön kaupan toteuttamien. Tämän muutoksen toteuttamiseen liittyvien tietotarpeiden ja henkilötietojen käsittelyn kirjo ei liene niin laaja, ettei sitä olisi mahdollista analysoida yksityiskohtaisemmin. 

Esitetyn säännöksen mukaan rekisteriin voitaisiin merkitä muita tietoja, jotka olisivat tarpeellisia rekisterinkäyttötarkoituksen kannalta. Esityksen perustelujen mukaan tiedon tarvitsijoina olisivat yksityiset tahot tai viranomaiset.  Rekisterin käyttötarkoitus erityisesti perustelujen valossa on määritelty niin yleiseksi, että se mahdollistaisi moninaisten tietojen viemisen rekisteriin. Aiempana selostetut henkilötietojen käsittelyä koskevat sääntelyvaatimukset edellyttävät, että rekisterin tietosisällöstä säädettäisiin tarkemmin. Rekisterin sisältöä ei voida jättää siten kuin ehdotetaan, riippuvaksi kulloinkin käytössä olevasta informaatiotekniikasta tai rekisteritietojen laadusta, vaikka tyhjentävää luetteloa rekisteriin merkittävistä tiedoista ei olisikaan tarkoituksenmukaista laatia.

Lainhuuto- ja kiinnitysrekisteriin merkitystä hakijasta tai oikeudenhaltijasta tallennettaisiin tunniste- tai yhteystietoja sekä näitä tietoja koskevat muutokset. Tunniste- ja yhteystietojen käsittely olisi  mm. henkilötunnuksen käyttö ja luovuttaminen olisi analysoitava tarkemmin.

Rekisteriin luovutettavat henkilötiedot
Maakaaren 7 luvun 2 a §:n mukaan  lainhuuto ja kiinteistörekisterin  tietojen ylläpitämistä sekä kirjaamisasian käsittelyä varten oikeusministeriöllä ja kirjaamisviranomaisella olisi oikeus saada sähköisessä muodossa henkilön tai yhteisön tunniste- ja yhteystiedot samoin kuin toimintakelpoisuutta, toimivaltaa ja edustamista sekä niiden rajoituksia koskevat tiedot väestötietojärjestelmästä, tuomioistuinten asiainhallintajärjestelmästä, ulosottorekisteristä, konkurssi- ja yrityssaneerausrekisteristä, yritys- ja yhteisörekisteristä, kaupparekisteristä ja muista viranomaisten yhteisöistä ja säätiöistä pitämistä rekistereistä sekä yrityskiinnitysrekisteristä.

Eduskunta on  käsitellessään esitystä kiinteistöjen omistajatietojen ajantasaisuutta parantaviksi säännöksiksi (HE 75/2005) muun muassa todennut tietojen saantioikeuden liian avoimeksi  että silloin kun tietojen saantioikeus koskee myös muita vastaavia – erikseen nimeämättömiä - viranomaisen rekistereistä. Ehdotus tulisi tältä osin saattaa eduskunnan edellyttämään muotoon. 

Henkilötietojen luovuttaminen rekisteristä
Maakaaren 7 luvun 2 §:n mukaan oikeusministeriö saisi luovuttaa lainhuuto- ja kiinteistörekisterin tietoja viranomaisen toiminnan julkisuudesta annetunlain (621/1999) 16 §:n 3 momentin estämättä sähköisessä muodossa lain 1 a §:n mukaista tarkoitusta varten. Lain 1 a §:ssä ehdotetaan säädettäväksi rekisterin käyttötarkoituksesta.  Rekisteriin tallennettuja tietojen luovuttamisesta tietopalveluna säädetään lisäksi kiinteistötietojärjestelmästä ja siitä annettavasta tietopalvelusta annetussa laissa (453/2002). 

Eduskunta on  käsitellessään esitystä kiinteistöjen omistajatietojen ajantasaisuutta parantaviksi säännöksiksi (HE 75/2005) todennut, että yleisesti tietopalvelua – tietojen aktiivista luovuttamista varten toteutettava tietojen saantioikeus saattaisi merkitä myös erityisrekistereihin kohdistuvien henkilötietojen suojan ja tietojen suojaan muutenkin liittyvien rajoitusten vesittymistä. Erityisrekistereillä tarkoitettiin tässä yhteydessä mm. väestötietojärjestelmää, konkurssiasiain rekisteriä jne. 

Esityksen mukaan käytännössä lainhuuto- ja kiinteistörekisterin tietojen tietopalvelua hoitaa nykyään maanmittauslaitos. Lainhuuto- ja kiinteistörekisterin tietoja voitaisiin edelleenkin luovuttaa kahden edellä mainitun luovutussäännöksen perusteella. 

Olisi tarpeellista, että kiinteistöjä koskevien henkilötietojen luovutus arvioitaisiin kokonaisuutena ja että luovutusta koskevat säännökset eri kiinteistöjä koskevia henkilötietoja sisältävissä rekistereissä olisivat yhdenmukaiset. Tietopalvelua ja muuta luovuttamista koskevien luovutussäännösten suhde ja käytännön merkitys tulisi esityksen perusteluissa analysoida tarkemmin.

Esityksen perustelujen mukaan olisi myös tarkoitus liittää kiinteistötietojärjestelmän yhteyteen palvelu, jossa esimerkiksi kiinteistövälittäjät voisivat luonnostella sopimustekstiä ja myöhemmin liittää sen kauppakirjaan. Esityksessä todetaan, että koska tällaisilla valmistelevilla toimilla ei olisi oikeusvaikutuksia, palvelusta ei tarvitsisi säätää laissa. Jos tällaisen sopimuksen luonnostelun yhteydessä kauppakirjaluonnokseen haetaan tietoja viranomaisen rekistereistä, on kysymyksessä tietojen luovutus teknisen käyttöyhteyden avulla, joka edellyttää lailla säätämistä.

Kiinteistön omistajan taloudellisiin oloihin liittyvien tietojen julkisuus lisääntyisi, koska sähköisen panttikirjan saajaa koskevat tiedot olisivat julkisia. Yleensä yksityishenkilöiden ja yritysten luotto- ja pankkisuhteisiin liittyvien tietojen antamiseen on suhtauduttava pidättyvästi.  Vaikka velallista koskevaa tietoa ei ehdotetakaan julkiseksi on tieto velallisesta, on tieto helposti yhdistettävissä velalliseen, eli kiinteistön omistajaan. 

Rekisterinpitoa koskevat tarkemmat säännökset
Maakaaren 7  luvun  7 §:n mukaan valtioneuvoston asetuksella voitaisiin antaa lainhuuto- ja kiinnitysrekisteriin merkittäviä tietoja ja rekisteröintimenettelyä  tarkentavia säännöksiä.  Rekisterinpitoa koskevien tarkentavien säännösten antamiseen asetustasolla tulee suhtautua pidättyväisesti. Itse lakiin olisikin sisällytettävä säännös siitä mistä kysymyksistä tarkentavia säännöksiä voidaan antaa. Jollain tasolla olisi säädettävä esimerkiksi siitä, voidaanko ja millä edellytyksillä järjestelmän käyttöön liittyviä tehtäviä antaa kolmannen osapuolen tehtäväksi toimeksiantosopimuksen perusteella

Järjestelmän käyttö
Esityksen mukaan tietoteknisen turvallisuuden kannalta vois olla eduksi, että kaupankäyntijärjestelmän käyttäminen edellyttäisi erityistä käyttölupaa. Esityksen mukaan tällaisella rajauksella olisi kuitenkin huomattavia haittavaikutuksia mm. se, että kiinteistön kauppa siirtyisi yhä enemmän asiantuntijoiden kuten kiinteistövälittäjien pankkien jne. välityksellä. Lähtökohtana ehdotuksessa olisi, että palveluja tarjottaisiin kaikille kansalaisille. 

Jollei erityistä käyttölupaa järjestelmän käyttämiseen edellytettäisi tulisi muulla tavalla varmistua siitä, että järjestelmä ei käytettäisi vain tietojen hakemiseen eri rekistereistä, esimerkiksi syöttämällä järjestelmään sähköisen kauppakirjan luonnoksia, jotka myöhemmin peruttaisiin. Esityksen 9a luvun 11 §:ssä tarkoitettu rajoitus, että kerrallaan voidaan yhtä kutakin kiinteistöä koskevaa kauppaa ei liene riittävä tae siitä, ettei järjestelmää voitaisi käyttää edellä mainitulla tavalla väärin perustein. Järjestelmänluonteen vuoksi olisi myös ensiarvoisen tärkeää, että järjestelmään tehtäviä kirjauksia koskevat lokitiedot tallennettaisiin. 

Ehdotuksen mukaan kuolinpesien yhteystiedot merkittäisiin väestötietojärjestelmään siitä riippumatta, mitä omaisuutta kuolinpesällä on. Kuolinpesän yhteystietoja siirrettäisiin väestörekisteristä kiinteistötietojärjestelmän käyttöön samalla tavalla kuin muitakin oikeudenhaltijoita koskevia tietoja.

Kuolinpesän yhteyshenkilöä koskevan tiedon lisäämistä väestötietojärjestelmään on tarkoitus säätää väestötietolain kokonaisuudistuksen yhteydessä, jota koskeva työryhmämietintö on jätetty sisäasiainministeriölle 16.3.2006. Esityksen jatkovalmistelun yhteydessä olisi selvitettävä väestötietolain muuttamisen vaikutus nyt kysymyksessä olevaan esitykseen.

Ylitarkastaja Heikki Huhtiniemi antaa tarvittaessa lisätietoja puh. 010 36 66749.

Tietosuojavaltuutettu		Reijo Aarnio

Ylitarkastaja			Heikki Huhtiniemi