Hallituksen esitys eduskunnalle laeiksi verotusmenettelystä annetun lain, työturvallisuuslain sekä veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä annetun lain muuttamisesta
esityksen pääasiallinen sisältö

Verotusmenettelystä annettuun lakiin ehdotetaan lisättäväksi rakennusalan verovalvontaa tehostavat säännökset rakennustyömailla noudatettavasta työntekijöitä ja rakennusurakoita koskevasta kuukausittaisesta ilmoittamismenettelystä.
Rakentamispalvelujen tilaajan olisi toimitettava Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset tiedot niistä yrityksistä, jotka suorittavat tilaajalle arvonlisäverolaissa tarkoitettua rakentamispalvelua, samoin kuin tiedot tilaajan näille yrityksille maksamista vastikkeista.
Yhteisen rakennustyömaan pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan olisi toimitettava Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset tiedot yhteisellä työmaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista. Työmaalla toimivan yrityksen olisi puolestaan toimitettava päätoteuttajalle tiedot palveluksessaan olevista työntekijöistä.
Rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön olisi annettava Verohallinnolle tiedot rakentamistyön suorittaneista työntekijöistä ja yrityksistä samoin kuin näille maksamistaan palkoista ja muista vastikkeista ennen maankäyttö- ja rakennuslaissa tarkoitettua rakennuksen käyttöönottoa edeltävää loppukatselmusta, jos rakentaminen edellyttää rakennuslupaa. Rakennuttajan olisi lisäksi annettava loppukatselmuksessa rakennusvalvontaviranomaiselle Verohallinnon antama todistus siitä, että hän on täyttänyt tiedonantovelvollisuutensa. Laiminlyöntimaksua koskevaa säännöstä muutettaisiin lisäksi siten, että tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnin perusteella voitaisiin määrätä laiminlyöntimaksu.
Työturvallisuuslakiin ehdotetaan lisättäväksi säännös yhteisen rakennustyömaan pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan velvollisuudesta pitää ja säilyttää luetteloa työmaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista. Työnantajalle ja itsenäiselle työnsuorittajalle säädettäisiin velvollisuus toimittaa luettelon pitämiseksi tarpeelliset tiedot. Työturvallisuusrikkomusta koskevaa säännöstä muutettaisiin velvoitteiden täyttämisen tehostamiseksi.
Lakiin veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä lisättäisiin säännös rikemaksusta, jonka Verohallinto voisi määrätä sille, joka työmaalla liikkuessaan pitää näkyvillä väärää tietoa sisältävää tai toiselle henkilölle kuuluvaa työturvallisuuslain edellyttämää kuvallista tunnistekorttia tai laiminlyö tunnistekortin pitämisen näkyvillä.
Esitys liittyy valtion vuoden 2012 talousarvioesitykseen ja on tarkoitettu käsiteltäväksi sen yhteydessä.
Lakeja sovellettaisiin 1 päivästä lokakuuta 2013 lukien. Veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä annetun lain muutosta sovellettaisiin vuoden 2013 alusta.

—————

sisällys

perustelut

1	Nykytila ja ehdotetut muutokset
1.1	Johdanto
Harmaan talouden torjunta on yksi hallituksen painopistealueista. Pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen ohjelmaan sisältyy useita harmaan talouden torjuntaan liittyviä toimenpiteitä, joista osa on jo toteutettu.
Hallitusohjelman mukaan rakennusalan työsuhde- ja verovalvontaa tehostetaan ottamalla työmailla käyttöön veronumero pakollisessa kuvallisessa tunnistekortissa. Asiaa koskeva hallituksen esitys eduskunnalle laiksi veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi (HE 58/2011 vp) annettiin eduskunnalle valtion talousarvioon liittyvien esitysten yhteydessä syksyllä 2011. Lait vahvistettiin 15 päivänä joulukuuta 2011.
Työturvallisuuslakia (738/2002) muutettiin siten, että yhteisellä rakennustyömaalla työskenteleville henkilöille pakollisessa kuvallisessa tunnistekortissa tulee lain aikaisemmin edellyttämien tietojen lisäksi olla rakennusalan veronumerorekisteriin merkitty veronumero. Uudessa laissa veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä (1231/2011) on säännökset Verohallinnon ylläpitämästä rakennusalan veronumerorekisteristä ja yleisen tietoverkon avulla käytettävästä palvelusta, josta jokainen voisi tarkistaa, onko palvelun käyttäjän yksilöimä henkilö ja veronumero merkitty veronumerorekisteriin. Menettelyllä varmistetaan, että rakennustyömailla työskentelevät ovat Verohallinnon tiedossa ennen työnteon alkamista, ja luodaan helppokäyttöinen valvontakeino asian todentamiseksi.
Lisäksi muutettiin väestötietojärjestelmästä ja Väestötietorekisterikeskuksen varmennepalveluista annettua lakia sekä Verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta annettua lakia.
Lait tulivat osaksi voimaan 15 päivänä joulukuuta 2011 ja muilta osin lait saatettiin voimaan myöhemmin valtioneuvoston asetuksella (258/2012) muutosten toimeenpanon edellyttämien tietoteknisten järjestelyjen vuoksi. Muutokset saatettiin voimaan porrastetusti 1 päivänä kesäkuuta, 1 päivänä elokuuta ja 1 päivänä syyskuuta 2012 siten, että viimeiseksi tuli voimaan laki työturvallisuuslain muuttamisesta (1232/2011).
Veronumeromenettelyyn siirtyminen oli ensimmäinen vaihe rakennusalan harmaan talouden torjuntaan liittyvistä hallitusohjelmaan sisältyvistä lainsäädäntötoimenpiteistä. Veronumeromenettely ei yksistään mahdollista tehokasta valvontaa. Sen lisäksi on hallituksen ohjelman mukaisesti tarkoitus ottaa rakennustyömailla käyttöön työntekijöitä ja rakennusurakoita koskeva ilmoittamismenettely, joka on nykyisin vapaaehtoisena käytössä osassa lähinnä rakennusteollisuuden työnantajajärjestön jäsenyrityksistä.
Tarkoituksena on ollut, että työmaan päätoteuttaja ilmoittaisi Verohallinnolle kuukausittain verovalvontaa varten tarpeelliset tiedot työmailla työskentelevistä työntekijöistä. Rakentamispalvelujen tilaajalla puolestaan olisi velvollisuus ilmoittaa Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset alihankkijaa ja tilaajan alihankkijalle maksamia maksuja koskevat tiedot.
Ilmoittamismenettelyllä kerättäviä tietoja voidaan hyödyntää mahdollisimman reaaliaikaisessa verovalvonnassa. Vertailutieto antaa tietoa rakennusyrityksen toiminnasta ja edesauttaa kokonaiskuvan luomisessa yrityksestä ja sen työntekijöistä. Vertailutietoja hyödyntäen voidaan vähentää harmaasta taloudesta johtuvia veromenetyksiä, estää pimeän työvoiman käyttöä ja harmaan talouden yritysten toimintaa.
Vertailutietojen avulla saadaan täsmällistä ja oikeaa tietoa myös ulkomaisista yrityksistä ja työntekijöistä sekä heidän toiminnastaan Suomessa. Tietojen avulla voidaan käsitellä, arvioida ja määritellä asiakkaiden verotusstatusta; kiinteän toimipaikan muodostumista, yleistä ja rajoitettua verovelvollisuutta sekä rekisteröintitarvetta arvonlisäverovelvollisten rekisteriin ja ennakkoperintärekisteriin.
Vertailutietojen hyödyntäminen sekä reaaliaikaisten työmenetelmien kehittäminen luovat mahdollisuuden hyödyntää laajaa keinovalikoimaa, jolla voidaan vaikuttaa harmaata taloutta ja veroriskiä pienentävästi. Ilmoittamismenettelyllä on myös suuri harmaata taloutta ennalta ehkäisevä vaikutus.
Ilmoittamismenettelyn käyttöönotto sisältyy myös valtioneuvoston 19 päivänä tammikuuta 2012 tekemään periaatepäätökseen harmaan talouden ja talousrikollisuuden torjunnan toimintaohjelmasta vuosille 2012—2015.

2	Nykytila ja ehdotetut muutokset
2.1	Sivullisen tiedonantovelvollisuutta koskevat verotusmenettelystä annetun lain säännökset
Verotusmenettelystä annetun lain 3 luvun sivullisen tiedonantovelvollisuutta koskevissa säännöksissä säädetään muuhun kuin verovelvolliseen itseensä kohdistuvasta tiedonantovelvollisuudesta. Säännökset koskevat erilaisia verotusta varten tarpeellisia tietoja. Esimerkiksi sivullisen yleistä tiedonantovelvollisuutta koskevan 15 §:n 1 momentin mukaan jokaisen on toimitettava Verohallinnolle verotusta varten tarpeelliset tiedot maksamistaan tai välittämistään rahanarvoisista suorituksista, niiden oikaisuista, saajista ja suoritusten perusteista.
Tiedonantovelvollisuuden tarkempi määrittely on säännönmukaisesti toteutettu tiedonantovelvollisuutta koskeviin säännöksiin sisältyvän valtuutussäännöksen nojalla Verohallinnon päätöksellä.
Tiedonantovelvollisuuden täyttämistä tehostaa lain 22 a §:ssä säädetty laiminlyöntimaksu, jonka enimmäismäärä on 15 000 euroa.
Verotusmenettelystä annetun lain sivullisen tiedonantovelvollisuutta koskeviin säännöksiin ehdotetaan lisättäväksi säännökset työntekijä- ja urakkatietojen kuukausittaisesta ilmoittamismenettelystä.

Työntekijätietojen ilmoittamismenettely
Työntekijätietojen ilmoittamisvelvollisuuden laajuutta määritettäessä on ratkaistava, keistä henkilöistä tietoja on annettava samoin kuin tietosisällöstä.
Henkilöpiirin määrittelyssä on käytännössä kaksi vaihtoehtoista perusratkaisua. Ensinnäkin määrittely voitaisiin kytkeä siihen, minkä laatuista työtä henkilö tekee: ilmoittamisvelvollisuuden piiriin kuuluisivat ne työntekijät, jotka suorittavat rakentamistyötä. Työn laadun tarkemmassa määrittelyssä voitaisiin tukeutua arvonlisäverolain (1501/1993) rakentamispalvelun käsitteeseen. Rakennusalalla siirryttiin huhtikuun alusta 2011 käännettyyn arvonlisäverovelvollisuuteen, jota sovelletaan rakentamispalvelujen myyntiin. Ilmoittamisvelvollisuuden piiri voitaisiin määrittää siten, että se koskee henkilöitä, jotka suorittavat arvonlisäverolaissa tarkoitettua rakentamispalvelua. Rajanveto tapahtuisi samalla perusteella, jota alan toimijat muutoinkin arvonlisäverotusta varten joutuvat soveltamaan.
Vaihtoehtoinen lähtökohta on määritellä henkilöpiiri sen mukaan, missä työtä tehdään: ilmoittamisvelvollisuus koskisi henkilöitä, jotka tekevät työtä rakennustyömaalla. Rakennustyömaan määrittelyssä voitaisiin tukeutua työturvallisuuslainsäädäntöön, johon sisältyy runsaasti rakennustyön turvallisuutta työmailla eri tavoin edistäviä säännöksiä. Tässäkin tapauksessa kyse on jo olemassa olevasta lainsäädännöstä, jota rakennusalan toimijat joutuvat jatkuvasti soveltamaan ja jonka käsitteistö on tuttu. Rakennustyömaan käsitteen merkitys on korostunut veronumeromenettelyyn siirtymisen myötä. Kuvallinen tunniste veronumeroineen on pidettävä esillä työturvallisuuslaissa tarkoitetulla yhteisellä rakennustyömaalla.
Harmaan talouden torjunnan näkökulmasta on tarkoituksenmukaista valita määrittely, joka olisi alan toimijoille mahdollisimman selkeä ja helppo soveltaa, jotta työntekijätiedot saataisiin työmailta mahdollisimman laajalti käytettäviksi verovalvonnassa. Tältä kannalta on pantava merkille, että rakennusalalla on esiintynyt tyytymättömyyttä käännettyyn arvonlisäverovelvollisuuteen siirtymisen johdosta muun ohessa sen vuoksi, että rajanvetoon sen piiriin kuuluvan ja ulkopuolelle jäävän työn välillä on koettu liittyvän ongelmia. Sitä vastoin yhteisen rakennustyömaan käsitteen sisällöstä ei ainakaan työsuojeluviranomaisten kokemusten mukaan ole havaittu erityistä epätietoisuutta.
Ehdotuksen mukaan ilmoittamisvelvollisuus koskisi henkilöitä, jotka työskentelevät työturvallisuuslaissa tarkoitetulla yhteisellä rakennustyömaalla. Sen piiristä rajattaisiin kuitenkin tilapäisesti tavaraa työmaalle kuljettavat, joita ei myöskään koske velvollisuus pitää työmaalla kuvallista tunnistetta. Tiedonantovelvollisuus koskisi siten samaa henkilöpiiriä, joiden on pidettävä henkilötunnistetta.
Yhteinen rakennustyömaa määritellään työturvallisuuslain nojalla annetussa valtioneuvoston asetuksessa rakennustyön turvallisuudesta (205/2009). Yhteisellä rakennustyömaalla tarkoitetaan asetuksen 2 §:n 1 kohdan mukaan työpaikkaa, jolla tehdään asetuksen soveltamisalaa koskevassa 1 §:ssä tarkoitettua työtä ja jolla samanaikaisesti tai peräkkäin toimii useampi kuin yksi työnantaja tai itsenäinen työnsuorittaja. Asetuksen 1 §:n mukaan asetusta sovelletaan maan alla, päällä tai vedessä tapahtuvaan rakennuksen ja muun rakennelman uudis- ja korjausrakentamiseen ja kunnossapitoon sekä näihin liittyvään asennustyöhön, purkamiseen, maa- ja vesirakentamiseen sekä rakentamista koskevaan suunnitteluun samoin kuin näitä töitä koskevan rakennushankkeen valmisteluun ja suunnitteluun.
Tiedonantovelvollisuudesta säädettäisiin verotusmenettelystä annetun lain ehdotetussa uudessa 15 b §:ssä. Tiedonantovelvollisuus koskisi pykälän 1 momentin mukaan verovalvontaa varten tarpeellisia tietoja. Tarpeelliset tiedot määriteltäisiin laissa ja Verohallinto antaisi pykälän 4 momentin nojalla tarkempia määräyksiä annettavista tiedoista sekä niiden antamisen ajankohdasta ja tavasta.
Säännöksen mukaan pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan tiedonantovelvollisuus koskisi rakennustyömaalla työskentelevien työntekijöiden ja itsenäisten työnsuorittajien samoin kuin työnantajien ja vuokratyön teettäjien yksilöinti- ja yhteystietojen ohella tietoja työnantajan kotivaltiosta, työ- ja toimeksiantosuhteen laadusta sekä työskentelyä ja Suomessa oleskelua samoin kuin vakuuttamista koskevia tietoja. Yksilöinti- ja yhteystiedoilla tarkoitettaisiin sekä ulkomaisia että suomalaisia tunnuksia ja yhteystietoja, jotka määritellään tarkemmin lain 22 §:n 2 momentissa. Työ- ja toimeksiantosuhteen laadulla tarkoitettaisiin tietoja siitä, onko kysymyksessä palkansaaja, vuokratyöntekijä vai ammatinharjoittaja. Muita tietoja olisivat muun muassa työskentelyn ja oleskelun kestoa sekä ulkomaisen työntekijän vakuuttamista koskevat tiedot.
Lain 22 §:n 2 momenttia, jossa säädetään siitä, miten 15 a §:ssä sekä 17 §:n 7 ja 9 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa tiedon kohde on yksilöitävä, muutettaisiin siten, että säännöstä sovellettaisiin myös ehdotettujen 15 b—15 c §:ssä tarkoitettujen tietojen yksilöinnissä.
Pykälään lisättäisiin 3 momentiksi erityissäännös 15 b §:ssä tarkoitettujen työntekijöiden ja itsenäisten työnsuorittajien yksilöinnistä. Nämä henkilöt olisi pykälän 2 momentin 1 kohdasta poiketen yksilöitävä henkilötunnuksella tai syntymäajalla ja veronumerolla. Pykälän 2 momentin 1 kohdan mukaan yksilöinti tapahtuu henkilötunnuksella tai sen puuttuessa syntymäajalla. Ehdotetun 3 momentin soveltamispiirin kuuluvilla henkilöillä on lähtökohtaisesti kaikilla suomalainen henkilötunnus, ja tarkoitus on mahdollistaa työntekijätietojen ilmoittaminen vaihtoehtoisesti syntymäajan ja veronumeron perusteella.
Jos työmaalla ei ole pääurakoitsijaa tai muuta päätoteuttajaa, tiedonantovelvollinen olisi rakennuttaja. Pykälän 4 momentin mukaan näissä tilanteissa rakennuttajaan sovellettaisiin, mitä pykälässä säädetään pääurakoitsijasta tai päätoteuttajasta.

Tiedonantovelvollisuuden tietosisältö
Tiedonantovelvollisuuden yksityiskohtaisesta tietosisällöstä on käyty neuvotteluja Verohallinnon ja Rakennusteollisuus RT ry:n välillä. Tavoitteena on ollut, että Verohallinnolle toimitettavat tiedot ovat riittävät tarkoituksenmukaista verovalvontaa varten. Toisaalta tavoitteena on myös ollut, että niiden kerääminen työntekijöiltä ja työnantajilta sekä välittäminen Verohallinnolle ei aiheuttaisi yrityksille liiallista hallinnollista rasitusta, mikä voisi heikentää tiedonantovelvollisuuden täyttämistä ja annettujen tietojen laatua.
Tiedonantovelvollisuuden on tarkoitus koskea seuraavia tietoja:
— ilmoittajan nimi
— ilmoittajayrityksen Y-tunnus tai ulkomainen tunniste
— ilmoittajayrityksen kotivaltio
— ilmoittajayrityksen osoite Suomessa ja kotivaltiossa
— ilmoittajayrityksen yhteyshenkilö yhteystietoineen
— työntekijän etu- ja sukunimi
— työntekijän suomalainen henkilötunnus tai veronumerorekisteriin merkitty veronumero
— tieto siitä, onko ulkomaisella työntekijällä lähetetyn työntekijän E101, E102 tai A1 -todistus
— työnantajan nimi
— työnantajan Y-tunnus tai ulkomainen tunniste
— työnantajan kotivaltio
— tieto siitä, onko työn suorittaja työntekijä, vuokratyöntekijä vai ammatinharjoittaja
—vuokratyöntekijän työnantajan tunnistetiedot
— työmaalla työskentelyn alkamispäivämäärä
— työskentelyn arvioitu kesto
— työmaalla työskentelyn päättymispäivämäärä
— jos työntekijä on lähetetty työntekijä, työnantajan edustajan osoite

Työnantajan ilmoittamisvelvollisuus päätoteuttajalle
Voidakseen täyttää ilmoittamisvelvollisuutensa muiden kuin omien työntekijöidensä osalta päätoteuttajan on saatava tiedot muista työmaalla työskentelevistä työntekijöistä näiden työnantajilta. Tämän vuoksi on tarpeen asettaa työmaalla toimiville yrityksille velvollisuus antaa päätoteuttajalle ne tiedot, jotka päätoteuttajan on toimitettava edelleen Verohallinnolle. Asiasta säädettäisiin pykälän 2 momentissa.

Laiminlyöntimaksun määräämättä jättäminen
Tiedonantovelvollisuuden täyttämisen laiminlyönnin johdosta päätoteuttajalle ja työnantajalle voidaan määrätä laiminlyöntimaksu. Laiminlyöntimaksua ei ole kohtuullista määrätä päätoteuttajalle, jos puute tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnissä johtuu siitä, että päätoteuttaja ei ole saanut tietoja työntekijän työnantajalta tai on saanut tältä virheellisiä tietoja. Tällaisia tilanteita silmällä pitäen 15 b §:n 3 momentissa säädettäisiin, että laiminlyöntimaksua ei määrätä päätoteuttajalle, jos päätoteuttajan antamat tiedot ovat puutteelliset tai virheelliset 2 momentissa tarkoitetun työnantajan laiminlyönnin johdosta. Edellytyksenä laiminlyöntimaksusta vapautumiselle on tällöin, että päätoteuttaja ilmoittaa työnantajan laiminlyönnistä Verohallinnolle.
Päätoteuttaja on tiedonantovelvollisuutta täyttäessään käytännössä työnantajalta saamiensa tietojen varassa. Päätoteuttajalle ei ilman kohtuutonta hallinnollista rasitusta voida asettaa pitkälle menevää velvollisuutta tarkistaa työnantajilta saamiensa tietojen oikeellisuus. Päätoteuttajalla on käytännössä mahdollisuus ilmoittaa työnantajan laiminlyönnistä lähinnä silloin, kun työnantaja jättää antamatta jotakin työntekijää koskevat tiedot kokonaan tai osittain tai kun työnantaja ilmoittaa tiedon, jonka virheellisyys on päätoteuttajalle ilmeinen. Tämän vuoksi ehdotetaan, että laiminlyöntimaksua ei myöskään olisi määrättävä, jos tiedoissa on työnantajasta johtuvasta syystä puute tai virhe, josta päätoteuttajan ei voida kohtuudella edellyttää tienneen.

Urakkatietojen ilmoittamismenettely
Urakkatietojen ilmoittamismenettelyn piiriin kuuluvat yritykset määritettäisiin ehdotetussa uudessa 15 c §:ssä työntekijätietojen ilmoittamismenettelystä poiketen siten, että se koskee myös muilla kuin yhteisillä työmailla suoritettuja rakentamispalveluja. Tämä on tarpeen, koska monet rakennusalan yritykset tekevät esimerkiksi taloyhtiöille merkittäviäkin rakennustöitä, joissa työn suorittaa vain yksi yritys. Tällaisia ovat esimerkiksi julkisivutyöt, vesikaton korjaukset ja putkiremontit.
Tiedonantovelvollisuuden piiri määriteltäisiin siten, että se koskee arvonlisäverolaissa tarkoitettua rakentamispalvelua suorittavia yrityksiä ja näiden suorittamia urakoita. Tiedonantovelvollinen olisi tilaaja, jolle yritys suorittaa rakentamispalvelua. Jos tilaajalle syntyy epäselvyyttä siitä, onko kyse tiedonantovelvollisuuden piiriin kuuluvasta arvonlisäverolaissa tarkoitetusta rakentamispalvelusta vai muusta työsuorituksesta, tilaaja voi tukeutua siihen, onko työstä laskutettu käännetyn arvonlisäverovelvollisuuden piiriin kuuluvana työnä, josta arvonlisäveron maksaa ostaja.
Tiedonantovelvollisuuden piiriin kuuluisi lisäksi rakennustelineiden pystytys- ja purkutyöt, joita ei pidetä rakentamispalveluna.
Alihankintaketjussa kukin tilaaja olisi omalta osaltaan tiedonantovelvollinen aliurakoitsijastaan. Tiedonantovelvollisuus koskisi verovalvontaa varten tarpeellisia tietoja, jotka määriteltäisiin laissa. Tietojen sisällöstä Verohallinto määräisi tässäkin tapauksessa tarkemmin pykälän 2 momentin nojalla.
Tiedonantovelvollisuuden piiriin kuuluisivat ensinnäkin yritysten yksilöinti- ja yhteystiedot. Tiedonantovelvollisuus koskisi myös tietoja toimeksiannon lajista eli siitä, onko kysymyksessä urakointi vai työvoimanvuokraus sekä tietoja toimeksiannon kestosta ja työmaan sijainnista.
Tiedonantovelvollisuuden on tarkoitus koskea seuraavia tietoja:
— ilmoittajan nimi
— ilmoittajayrityksen Y-tunnus tai ulkomainen tunniste
— ilmoittajayrityksen kotivaltio
— ilmoittajayrityksen osoite Suomessa ja kotivaltiossa
— ilmoittajayrityksen yhteyshenkilö yhteystietoineen
—- alihankkijayrityksen nimi
— alihankkijayrityksen Y-tunnus ja ulkomainen tunniste
— alihankkijayrityksen kotivaltio
— alihankkijayrityksen osoitetiedot
— työmaan osoite, jossa alihankintasopimuksen tarkoittamaa työtä tehdään
— alihankkijayrityksen laskuttama määrä ilmoitusjakson aikana
— alihankintasopimuksen mukainen urakkasumma kokonaisuudessaan
— sovelletaanko laskutuksessa käännettyä arvonlisäveroa
— onko kyseessä urakointi vai työvoiman vuokraus
— alihankintasopimuksen mukainen urakan alkupäivämäärä
— alihankintasopimuksen mukainen urakan loppupäivämäärä.

Rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön tiedonantovelvollisuus
Kuukausikohtainen työntekijä- ja urakkatietojen ilmoittamismenettely ei sellaisenaan sovellu käytettäväksi omakotirakentamisessa, missä harmaata työtä myös on havaittu esiintyvän. Omakotirakentajille asetettava ilmoittamisvelvollisuus mainittiin veronumerouudistusta koskevassa hallituksen esityksessä (HE 58/2011 vp) toimenpiteenä, joka on tarkoitus selvittää kuukausi-ilmoitusmenettelyn selvittämisen yhteydessä.
Ilmoittamismenettelyn selvittäminen sisältyy myös valtioneuvoston hyväksymään harmaan talouden ja talousrikollisuuden toimintaohjelmaan vuosille 2012—2015.
Omakotirakentajien ilmoittamisvelvollisuus ehdotetaan toteutettavaksi siten, että rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön, jonka lukuun rakennusta tai sen osaa rakennetaan tai korjataan, olisi annettava Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset tiedot ennen rakennuksen käyttöönottoa edeltävää loppukatselmusta. Tiedonantovelvollisuus koskisi rakentamistyön suorittaneita työntekijöitä ja yrityksiä yksilöinti- ja yhteystietoineen sekä rakennuttajan näille maksamia palkkoja ja muita vastikkeita. Verohallinto määräisi tarkemmin tiedonantovelvollisuuden sisällöstä.
Tiedonantovelvollisuus ei koskisi rakentamista, johon maankäyttö- ja rakennuslain (132/1999) mukaan ei tarvita rakennuslupaa.
Asiasta säädettäisiin verotusmenettelystä annettuun lakiin otettavassa uudessa 15 d §:ssä.
Tiedonantovelvollisuuden täyttämisen tehostamiseksi ehdotetaan lisäksi verotusmenettelystä annetun lain laiminlyöntimaksua koskevan 22a §:n 5 momenttia muutettavaksi siten, että laiminlyöntimaksu voidaan määrätä ehdotetun tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnin perusteella. Momentin mukaan laiminlyöntimaksu voidaan määrätä luonnolliselle henkilölle vain, jos kyse on elinkeinotoimintaan taikka maa- tai metsätalouteen liittyvästä tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnistä tai jos kyse on lähetetyistä työntekijöistä annetussa laissa (1146/1999) tarkoitettu edustaja.

Tiedonantovelvollisuuden valvonta loppukatselmuksen yhteydessä
Valtiovarainvaliokunta esitti veronumeromenettelyä koskevasta hallituksen esityksestä antamassaan mietinnössä harkittavaksi omakotirakentajien osalta valvontakeinona, ettei uudisrakennusta hyväksytä käyttöön ennen kuin asianmukaiset velvoitteet on hoidettu myös verottajaan nähden. Valiokunta katsoi, että valvonta voitaisiin kytkeä rakennuksen käyttöönottotarkastukseen, jolloin se ei edellyttäisi lisäpanostuksia, toisin kuin monet muut valvontakeinot.
Samaa valvontakeinoa esitti myös työ- ja elinkeinoministeriön asettama talousrikollisuuden ja harmaan talouden torjuminen rakennus- sekä majoitus- ja ravitsemisalalla -työryhmä mietinnössään 17/2011.
Käyttöönottotarkastuksesta käytetään maankäyttö- ja rakentamislaissa ilmausta loppukatselmus. Rakennustyön viranomaisvalvonta päättyy loppukatselmukseen. Lain 153 §:n mukaan rakennusta tai sen osaa ei saa ottaa käyttöön ennen kuin se on loppukatselmuksessa käyttöön hyväksytty.
Suomen rakentamismääräyskokoelmassa, joka sisältää ympäristöministeriön Suomen perustuslain (731/1999) 80 §:n mukaisesti maankäyttö- ja rakennuslain nojalla antamia ympäristöministeriön asetuksia, säädetään lähemmin loppukatselmuksessa. Rakentamismääräyskokoelman osan A1 kohdan 10.1 mukaan rakennus tai sen osa voidaan hyväksyä käyttöön otettavaksi suorittamalla sitä koskeva osittainen loppukatselmus. Loppukatselmus voidaan siten pitää vaiheittain, esimerkiksi silloin, kun rakennus tai sen osa on valmis, mutta rakennustyöt muussa osassa kohdetta vielä jatkuvat tai pihatyöt ovat keskeneräisiä. Lopullinen loppukatselmus saatetaan pitää vasta vuosien kuluttua rakennuksen käyttöönotosta.
Valmistelun yhteydessä on ollut esillä vaihtoehto, että tiedonantovelvollisuuden täyttäminen asetettaisiin rakennuksen käyttöönoton edellytykseksi. Toimenpidettä on kuitenkin pidettävä suhteettoman ankarana verrattuna laiminlyönnin moitittavuuteen. Tiedonantovelvollisuuden laiminlyönti ei ensinnäkään ole osoitus siitä, että rakennuttaja olisi syyllistynyt mihinkään muuhun moitittavaan menettelyyn, kuten työnantajavelvoitteiden laiminlyöntiin. Jos rakennuttaja olisikin laiminlyönyt työnantajavelvoitteitaan, on käytettävissä normaalit verolainsäädännön ja rikoslain tuntemat seuraamukset. Käyttöönoton kieltäminen olisi varsin tehokas keino motivoida rakennuttajaa ilmiantamaan mahdollisia harmaan talouden toimijoita. Takavarikon kaltainen painostuskeino tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi kuitenkin kohtuuttoman ankara ja olisi ilmeisesti perusoikeusnäkökulmasta kestämätön, siihenkin nähden, että käytettävissä on myös muita valvontakeinoja.
Tiedonantovelvollisuuden täyttämisen valvonta on sinänsä tarkoituksenmukaista kytkeä loppukatselmukseen. Riittävä valvonnallinen teho on kuitenkin saavutettavissa kevyemmällä menettelyllä siten, että rakennusvalvontaviranomainen velvoitetaan ilmoittamaan Verohallinnolle, jos rakennuttaja ei ole käyttöönottoa edeltävän loppukatselmuksen yhteydessä esittänyt selvitystä tiedonantovelvollisuuden täyttämisestä.
Selvitysvelvollisuudesta säädettäisiin ehdotetun 15 d §:n 2 momentissa. Verohallinto voisi laiminlyönnin johdosta määrätä laiminlyöntimaksun.
Rakennusvalvontaviranomaisen velvollisuudesta ilmoittaa Verohallinnolle siitä, että rakennuttaja ei ole esittänyt selvitystä tiedonantovelvollisuuden täyttämisestä, säädettäisiin 15 d §:n 3 momentissa. Vastaava loppukatselmukseen kytketty menettely on käytössä asuntokauppalaissa säädetyn suorituskyvyttömyysvakuuden asettamisen valvonnassa. Asuntokauppalain (843/1994) 7 luvun 7 §:n mukaan rakennusvalvontaviranomaiselle on loppukatselmuksen yhteydessä toimitettava todistus asuntokauppalain 2 luvun mukaisesti asetetusta suorituskyvyttömyysvakuudesta. Rakentamismääräyskokoelman osan A1 kohdan 10.6 mukaan rakennusvalvontaviranomainen toteaa asuinrakennuksen käyttöön hyväksymiseksi tarvittavan loppukatselmuksen yhteydessä, onko sille toimitettu todistus suorituskyvyttömyysvakuudesta. Jos todistusta ei toimiteta, rakennusvalvontaviranomaisen on ilmoitettava siitä Kuluttajavirastolle viipymättä loppukatselmuksen toimittamisen jälkeen.

2.2	Luettelon pitäminen yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevistä
Tiedot työmaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista ovat tarpeen työturvallisuuden varmistamiseksi. Tiedot ovat myös tarpeellisia työntekijätietojen ilmoittamismenettelyssä ja ilmoittamisvelvollisuuden valvonnassa.
Nykyisin asiaa koskeva sääntely rajoittuu rakennustyön turvallisuudesta annetun valtioneuvoston asetuksen 13 §:n 3 momenttiin, jossa edellytetään vain, että päätoteuttajan on varmistuttava, että sillä on tieto työmaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista. Asetuksessa tai muuallakaan työsuojelulainsäädännössä ei ole säädetty mitään asian dokumentoinnista, kuten luettelon pitämisestä. Tämä käytännössä estää velvoitteen täyttämisen tehokkaan valvonnan.
Valvonnallisen hyödyn tehostamiseksi ehdotetaan, että pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan velvollisuudesta pitää yhteisellä rakennustyömaallaluetteloa säädettäisiin nimenomaisesti työturvallisuuslaissa.
Lakiin lisättäväksi ehdotetun uuden 52 b §:n mukaan pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan olisi pidettävä luetteloa työmaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista. Jos pääurakoitsijaa tai muuta päätoteuttajaa ei työmaalla ole, kuuluisi velvollisuus tällöin rakennuttajalle.
Luettelon olisi oltava ajantasainen ja helposti viranomaisten tarkastettavissa. Luettelosta olisi käytävä ilmi:
— työntekijän etu- ja sukunimi
— työntekijän syntymäaika ja veronumero
— tieto työntekijän työmaalla työskentelyn alkamis- ja päättymispäivämäärästä
— työnantajan nimi ja Y-tunnus tai sitä vastaava ulkomainen tunniste
— lähetetyistä työntekijöistä annetun lain 4 a §:ssä tarkoitetun edustajan nimi ja yhteystiedot. Tieto on merkittävä luetteloon, jos edustajan asettamista koskevat lähetetyistä työntekijöistä annetussa laissa säädetyt vaatimukset täyttyvät.
Työskentelyn päättymispäivää lukuun ottamatta tietojen tulisi olla merkittyinä luetteloon henkilön aloittaessa työskentelyn työmaalla. Työskentelyn päättymispäivämäärää ei ymmärrettävästi kaikissa tapauksissa voida ennakolta tietää varmuudella, mutta heti ku npäättymispäivämäärä on tiedossa, tulee se merkitä luetteloon.
Pykälän 2 momentin mukaan luetteloon ei olisi merkittävä tilapäisesti tavaraa kuljettavia. Pykälän 7 momentissa säädettäisiin siitä, että luetteloa ei tarvitse pitää työmaalla, jossa rakennusta tai sen osaa rakennetaan tai korjataan rakennuttajana olevan yksityishenkilön omaan käyttöön. Luettelon piiriin kuuluisivat siten samat henkilöt, joilla olisi velvollisuus pitää työmaalla liikkuessaan työturvallisuuslain 52 a §:ssä tarkoitettua tunnistetta.
Jotta pääurakoitsijalla tai muulla päätoteuttajalla olisi käytännössä edellytykset suoriutua luettelon pitämisestä, 3 momentissa säädettäisiin työnantajan velvollisuudesta antaa tarpeelliset tiedot luettelon pitämistä varten.
Pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan olisi ehdotetun 4 momentin mukaisesti säilytettävä luettelo kuuden vuoden ajan sen kalenterivuoden päättymisestä, jona työmaa valmistui.
Ehdotettu kuuden vuoden säilyttämisaika ei perustu työsuojelua koskeviin näkökohtiin tai työsuojeluviranomaisen tarpeisiin, vaan lähinnä verovalvonnan tarpeisiin. Verotusmenettelystä annetun lain 56 §:n 4 momentin mukaan verotuksen oikaisu verovelvollisen vahingoksi on tehtävä viiden vuoden kuluessa verovelvollisen verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta, kun verovelvollinen ei ole antanut veroilmoitusta tai hän on antanut puutteellisen, erehdyttävän tai väärän veroilmoituksen, muun tiedon tai asiakirjan taikka muuten laiminlyönyt ilmoittamisvelvollisuutensa. Esimerkiksi verovuodelta 2013 verotus toimitetaan vuonna 2014, joten mainittu oikaisuaika päättyy vuoden 2019 lopussa. Verovelvollisen vuoteen 2013 kohdistuvaa verovalvontaa varten tarpeelliset luettelot olisi siten säilytettävä vastaavasti vuoden 2019 loppuun, eli kuuden vuoden ajan vuoden 2013 päättymisestä. Rakennustyön kestäessä luettelo tulee olla tarkastettavissa työmaalla. Rakennustyön päätyttyä luettelo tulee säilyttää sen tahon toimesta, joka on sitä pitänyt.
Pykälän 5 momentin perusteella luetteloon kerättäväien tietojen käsittelyyn ja rekisteröidyn oikeusturvaan sovellettaisiin muilta osin henkilötietolakia (523/1999)
Kun kyse on itsenäisestä työnsuorittajasta, velvollisuus toimittaa tarvittavat tiedot pääurakoitsijalle tai muulle päätoteuttajalle asetettaisiin työn suorittajalle itselleen. Asiasta säädettäisiin itsenäisen työnsuorittajan velvollisuuksia yhteisellä työpaikalla koskevan työturvallisuuslain 53 §:n uudessa 2 momentissa. Pykälän nykyiset 2 ja 3 momentti siirtyisivät 3 ja 4 momentiksi. Luetteloon liittyvien pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan, työnantajan ja itsenäisen työnsuorittajan velvollisuuksien toteutumisen tehostamiseksi niiden laiminlyönnit säädettäisiin työturvallisuusrikkomuksena rangaistaviksi lain 63 §:n 2 momenttiin lisättävissä uusissa 3 ja 4 kohdassa.

2.3	Työntekijän vastuu henkilötunnisteen väärinkäytöstä
Veronumerosta ja rakennusalan veronumeromenettelystä annetun lain mukaan henkilö merkitään veronumerorekisteriin rakennusalan työnantajan tai työturvallisuuslain 52 a §:ssä tarkoitetun yhteisellä rakennustyömaalla pidettävän tunnisteen antavan työmaan päätoteuttajan pyynnöstä, rekisteriin merkittävän henkilön omasta pyynnöstä tai oma-aloitteisesti.
Työturvallisuuslain 52 a §:n mukaan yhteistä rakennustyömaata johtavan tai valvovan rakennuttajan on tekemissään sopimuksissa tai muutoin käytettävissään olevin keinoin huolehdittava siitä, että jokaisella siellä työskentelevällä on työmaalla liikkuessaan näkyvillä henkilön yksilöivä kuvallinen tunniste. Veronumerouudistuksen yhteydessä huolehtimisvelvoite tunnisteen käyttämisestä ulotettiin myös pääurakoitsijaan tai muuhun päätoteuttajaan sekä jokaiseen työnantajaan omien työntekijöidensä ja sopimuskumppaniensa osalta. Huolehtimisvelvoitteen laiminlyönti on säädetty työturvallisuusrikkomuksena rangaistavaksi lain 63 §:n 2 momentin 2 kohdassa. Veronumerouudistuksen yhteydessä momenttiin lisättiin myös uusi 3 kohta, jossa itsenäisen työnsuorittajan laiminlyönti pitää tunnistetta näkyvillä säädettiin rangaistavaksi.
Veronumeromenettelyä koskevasta hallituksen esityksestä antamassaan mietinnössä valtiovarainvaliokunta kiinnitti huomiota siihen, että kenellekään ei ole säädetty nimenomaista velvollisuutta ilmoittautua veronumerorekisteriin. Lisäksi työntekijä ei olisi itse vastuussa henkilötunnisteen pitämisestä eikä siinä olevien tietojen oikeellisuudesta.
Valiokunta ei pitänyt ilmoittautumisvelvollisuutta koskevaa näkökohtaa käytännössä merkittävänä, koska kulku rakennustyömaalla edellyttää joka tapauksessa asianmukaisen tunnistekortin olemassaoloa. Sen sijaan valiokunta piti työntekijän vastuuta tunnistekortin käytöstä ja tietojen oikeellisuudesta perusteltuna vaatimuksena. Valiokunta totesi, että rakennuskohteissa, joiden työnantaja on ulkomailla tai tuntematon, työnantajan johto-oikeuden käyttö jää käytännössä olemattomaksi eikä valvonta siten täytä sille asetettuja kriteereitä. Asianmukaisen tunnistekortin ja samalla veronumeron olemassaolon tarkistus voisi jäädä tekemättä. Valiokunta katsoi, että työntekijään tulisi voida kohdistaa välitön laiminlyöntimaksu, jos tiedot osoittautuvat virheellisiksi tai puutteellisiksi. Laiminlyöntimaksun pitäisi olla perittävissä ilman tuomiota, kuten verotukseen liittyvien suoritusten yleensä.
Valiokunta katsoi, että työntekijän laiminlyöntimaksua puoltaa osin myös työturvallisuusrikkomusta koskeva lievä soveltamiskäytäntö. Mietinnön mukaan Etelä-Suomen aluehallintovirasto oli huomauttanut muun muassa siitä, että vaikka tunnistekortin käytön valvonnan laiminlyönnistä on tehty ilmoituksia poliisille, poliisi on voinut jättää jutun tutkimatta tai syyttäjä syyttämättä. Valiokunta katsoi, että ainoa tehokas keino tällaisissa tilanteissa saattaisi olla työntekijään kohdistuva laiminlyöntimaksu. Valiokunta piti perusteltuna, että näkökohta otetaan esille vielä jatkovalmistelussa.
Koska velvoite, jonka laiminlyönnin johdosta seuraamus määrättäisiin, perustuu työturvallisuuslakiin, on esityksen valmistelussa selvitetty, voidaanko työntekijän laiminlyönnin seuraamuksesta säätää työturvallisuuslaissa. Tämä vaihtoehto on valmistelussa suljettu pois, koska seuraamus ei olisi johdonmukainen muiden työntekijöille työturvallisuuslaissa säädettyjen velvoitteiden kanssa. Työsuojeluviranomaisen valvonta rakennustyömaalla muutenkin keskittyy työnantajien velvollisuuksien noudattamisen valvontaan, ei työntekijöiden valvontaan. Siten seuraamuksesta säätäminen työturvallisuuslaissa ei olisi tarkoituksenmukaista myöskään tästä näkökulmasta.
Väärien tietojen esittämisen osalta on myös huomattava, että jos työntekijä väärällä tunnisteella erehdyttää työsuojelutarkastajaa tai muuta viranomaista henkilöllisyydestään, työntekijä voidaan rikoslain (39A/1889) 16 luvun 5 §:n nojalla tuomita väärän henkilötiedon antamisesta sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi. Tältä osin rangaistusuhkaa voidaan pitää riittävänä. Rikoslain 16 luvun 5 §:n tunnusmerkistö ei täyty, jos työntekijä erehdyttää väärällä tunnisteella henkilöllisyydestään muita kuin viranomaisia. Tosin tällöin erehdyttäminen omasta henkilöllisyydestä työmaalle työskentelyoikeuden saamiseksi voinee kuitenkin täyttää rikoslain 36 luvun 1 §:n petoksen tunnusmerkistön.
Valiokunnan mietinnössään esiin tuomista syistä on kuitenkin päädytty ehdottamaan, että väärää tietoa sisältävän henkilötunnisteen pitäminen työmaalla liikkuessa sanktioitaisiin. Henkilötunnisteessa voi olla väärä kuva, nimi, veronumero tai työnantaja. Väärää tietoa sisältävän henkilötunnisteen pitämiseen rinnastettaisiin se, että henkilö pitää toiselle henkilölle kuuluvaa tunnistetta. Kummassakin tapauksessa on lähtökohtaisesti kyse siitä, että henkilö pyrkii tietoisesti harhauttamaan omasta henkilöllisyydestään muita työmaalla olevia, joita ovat myös työmaalla liikkuvat vero- ja työsuojelutarkastajat,. Menettelyyn ei voi olla hyväksyttävää syytä.
Lisäksi sanktioitaisiin se, että henkilö laiminlyö asianmukaisen veronumeron sisältävän tunnisteen pitämisen näkyvillä. Tämä koskisi niin tilannetta, jossa tunniste ei ole esillä kuin tilannetta, jossa tunniste on esillä, mutta siitä jostain syystä puuttuu merkintä veronumerosta. Veronumero voi puuttua esimerkiksi sen vuoksi, että on epähuomiossa käytetty vanhentunutta tunnistekorttia. Asiasta säädettäisiin veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä annettuun lakiin otettavassa uudessa 6 a §:ssä. Kyseessä olisi uusi hallinnollinen seuraamus, josta käytettäisiin nimitystä rikemaksu.
.
Rikemaksun enimmäismäärä olisi 2 000 euroa. Enimmäismäärä olisi siten sama kuin verotusmenettelystä annetun lain 22 a §:ssä säädetyn laiminlyöntimaksun enimmäismäärä pykälän 1 momentin mukaisissa tilanteissa. Laiminlyöntimaksun määrä on porrastettu siten, että enimmäismäärä on 2 000, 5 000 tai 15 000 euroa, riippuen laiminlyönnin moitittavuudesta.
Rikemaksun määräämiseen haettaisiin ehdotetun 6 a §:n 2 momentin mukaan muutosta noudattaen, mitä verotusmenettelystä annetussa laissa säädetään muutoksenhausta laiminlyöntimaksuun.
Verotusmenettelystä annetun lain 23 a §:n mukaan tiedonantovelvollinen saa hakea laiminlyöntimaksua koskevaan Verohallinnon päätökseen muutosta kirjallisella oikaisuvaatimuksella päätöksen tehneeltä viranomaiselta. Oikaisuvaatimus on tehtävä viiden vuoden kuluessa sitä seuranneen kalenterivuoden alusta, jona laiminlyöntimaksua koskeva päätös on tehty. Oikaisuvaatimus voidaan kuitenkin tehdä aina 60 päivän kuluessa siitä, kun tiedonantovelvollinen on saanut päätöksestä tiedon. Valitusaika hallinto-oikeuteen on samoin viisi vuotta, kuitenkin vähintään 60 päivää päätöksen tiedoksisaannista.

3	Esityksen vaikutukset
3.1	Taloudelliset vaikutukset
Yritysvaikutukset
Ilmoittamismenettelyyn siirtyminen lisäisi merkittävästi rakennusalan yritysten ja erityisesti päätoteuttajan asemassa olevien yritysten hallinnollisia kustannuksia, joista osa on kertaluonteisia ja osa jatkuvia. Kertakustannuksia aiheutuu muun ohessa tietojärjestelmien muutoksista, lomakkeiden ja toimintaohjeiden uusimisesta ja koulutuksesta. Pysyviä kustannuksia aiheutuu lisähenkilöiden palkkaamisesta, ohjelmistojen ylläpidosta ja tilitoimistojen sekä kouluttajien lisääntyvästä laskutuksesta.
Rakennusteollisuus RT ry:n arvioiden mukaan urakkasummien ilmoittamismenettelystä aiheutuisi pysyviä kustannuksia 18 miljoonaa euroa vuodessa. Suurin kertakustannus on ohjelmistojen muutostyöt, josta aiheutuisi arvioiden mukaan 10 miljoonan euron kustannus.
Työntekijätietojen ilmoittamismenettelystä aiheutuvat kustannukset on arvioitu huomattavasti korkeammiksi. Ilmoittamisvelvollisuus koskee päätoteuttajan asemassa olevia yrityksiä, joita Rakennusteollisuus RT ry on arvioinut olevan noin 5 000. Kustannuksia aiheutuisi kuitenkin kaikille yhteisellä rakennustyömaalla toimiville työnantajille, joilta päätoteuttaja saa työntekijäkohtaisesti edelleen Verohallinnolle ilmoitettavat tiedot. Pysyviä kustannuksia on arvioitu syntyvän alalla noin 30 miljoonaa euroa vuodessa.
Suurin kertakustannus työntekijätietojen ilmoittamisesta, arviolta 35 miljoonaa euroa, aiheutuisi ohjelmistojen ja muiden järjestelmien muutoksista. Osa siitä kohdistuisi sähköiseen kulunvalvontaan siirtymisestä, minkä arvioidaan yleistyvän uudistuksen myötä. Tietojärjestelmämuutosten osalta arvio on perustunut 10 000 euron kustannukseen yritystä kohden. Yrityskohtaisesti tosiasialliset kustannukset kuitenkin vaihtelisivat ja riippuisivat myös käytetyn automaation asteesta.
Uudistuksella tavoiteltu harmaan talouden määrän väheneminen rakennusalalla tervehdyttäisi alan kilpailutilannetta ja parantaisi rehellisesti toimivien yritysten kilpailukykyä ja toimintaedellytyksiä markkinoilla. Uudistuksella arvioidaan olevan myös myönteisiä vaikutuksia kotimaisten yritysten työllistämismahdollisuuksiin ja alan kotimaiseen työllisyystilanteeseen. Määrällisten vaikutusten arvioimiseen ei kuitenkaan ole edellytyksiä.

Vaikutukset julkiseen talouteen
Rakennusalan harmaan talouden verovalvonnan tehostaminen lisäisi yrityksiltä ja työntekijöiltä kertyvien verotulojen ja työnantajasuoritusten määriä.
Hallitusohjelmassa harmaan talouden ja talousrikollisuuden kuudennella toimenpideohjelmalla tavoitellaan varovaisen arvion mukaan 300—400 miljoonan euron vuosittaisia verojen ja sosiaalivakuutusmaksujen lisäyksiä sekä takaisinsaatuja rikoshyötyjä. Osa tavoitelluista lisätuotoista saavutettaisiin veronumeromenettelyllä sekä tässä esityksessä ehdotetulla la työntekijä- ja urakkatietojen ilmoittamismenettelyllä.
Oletettu rakennusalan kotimaisen työvoiman työllisyystilanteen paraneminen vähentäisi työttömyyden hoidosta julkiselle taloudelle aiheutuvia kustannuksia.

3.2	Vaikutukset viranomaisten toimintaan
Työntekijä- ja urakkatietojen ilmoittamismenettelyn tuomat uudet tehtävät lisäävät merkittävästi Verohallinnon työmäärää ja edellyttävät uusien menettelytapojen kehittämistä ja panostusta tietojen reaaliaikaiseen hyödyntämiseen verotuksen kaikissa vaiheissa.

Hallinnolle aiheutuvat kustannukset
Siirtyminen työntekijä- ja urakkatietojen ilmoittamismenettelyyn, kaavailujen mukaan vuoden 2013 aikana, aiheuttaisi Verohallinnolle tietojärjestelmäkustannuksia 4,2 miljoonaa euroa.
Ilmoittamismenettelyn käyttöönoton jälkeen verovalvonnassa hyödynnettäisiin myös ulkomaisista työntekijöistä näiden ilmoittautuessa Verohallinnolle saatuja tietoja. Pysyväksi vuosittaiseksi henkilöresurssitarpeeksi, johon ei sisälly edellä mainittu kertaluonteinen viisi henkilötyövuotta, arvioidaan ilmoittamismenettelyn siirtymisen jälkeen kokonaisuudessaan 109 henkilötyövuotta. Lisäresurssitarpeita aiheutuu erityisesti säännönmukaisen verotuksen ja verotarkastusten toimittamisen yhteydessä suoritettavasta verovalvonnasta ja muutoshakemusten käsittelystä, joiden vaatimaksi resurssitarpeeksi on arvioitu 87,5 henkilötyövuotta.

4	Asian valmistelu
Esitys on valmisteltu valtiovarainministeriössä yhteistyössä sosiaali- ja terveysministeriön, ympäristöministeriön ja Verohallinnon kanssa. 
Esityksestä on pyydetty lausunto seuraavilta viranomaisilta ja järjestöiltä: Lausunnoissa esitetty on mahdollisuuksien mukaan otettu jatkovalmistelussa huomioon.
Työturvallisuuslakiin ehdotettavat muutokset on käsitelty työturvallisuussäännöksiä valmistelevassa neuvottelukunnassa.
[Esitykseen sisältyvään sosiaali- ja terveysministeriön toimialaan kuuluvan työturvallisuuslain muutoksiin on saatu sosiaali- ja terveysministeriön esittelylupa.]

5	Riippuvuus muista esityksistä
Esitys liittyy valtion vuoden 2013 talousarvioesitykseen ja on tarkoitettu käsiteltäväksi sen yhteydessä.

6	Suhde perustuslakiin ja säätämisjärjestys
Ehdotuksessa säädetään päätoteuttajan, tilaajan ja rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön tiedonantovelvollisuudesta Verohallinnolle. Ehdotus on siten merkityksellinen perustuslain (731/1999) 10 §:n 1 momenttiin sisältyvän yksityiselämän ja henkilötietojen suojaa koskevan perusoikeussäännöksen näkökulmasta. Säännöksen mukaan henkilötietojen suojasta säädetään tarkemmin lailla.
Perustuslain henkilötietojen suojaa koskeva sääntelyvaraus edellyttää lain säännöksiä tästä oikeudesta, mutta se jättää sääntelyn yksityiskohdat lainsäätäjän harkintaan. Lainsäätäjän liikkumavaraa rajoittaa henkilötietojen suojaa koskevan sääntelyvarauksen lisäksi myös se, että henkilötietojen suoja osittain sisältyy samassa momentissa turvatun yksityiselämän suojan piiriin.
Perustuslakivaliokunta on käytännössään pitänyt henkilötietojen suojan kannalta tärkeinä sääntelykohteina muun muassa rekisteröitävien henkilötietojen sisältöä ja niiden käyttötarkoitusta. Koska tiedonantovelvollisuus 15 b—15 d §:ssä koskee myös perustuslain 10 §:n 1 momentissa tarkoitettuja yksityiselämän ja henkilötietojen suojapiiriin kuuluvia tietoja, on laissa perustuslakivaliokunnan käytännön mukaisesti määritelty täsmällisesti tietojen käyttötarkoitus eli verovalvonta ja tiedonantovelvollisuuden piiriin kuuluvat tarpeelliset tiedot (esimerkiksi PeVL 14/2002 vp, PeVL 15/2002 vp, PeVL 17/2002 vp ja PeVL 40/2005 vp).
Verohallinto voisi lisäksi lain mukaan antaa tarkempia määräyksiä laissa määritellyistä tiedoista.
Lakiehdotus on hallituksen käsityksen mukaan perustuslain 10 §:n 1 momentissa säädetyn yksityiselämän ja henkilötietojen suojan kannalta ongelmaton.

7	Voimaantulo
Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan vuoden 2013 alusta.
Työntekijä- ja urakkatietojen ilmoittamismenettelyä koskevia säännöksiä sovellettaisiin 1 päivästä lokakuuta 2013 alkaen.

Edellä esitetyn perusteella annetaan eduskunnan hyväksyttäviksi seuraavat lakiehdotukset:

Lakiehdotukset

1.
Laki
verotusmenettelystä annetun lain muuttamisesta
Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
muutetaan verotusmenettelystä annetun lain (1558/1995) 22 a §:n 5 momentti,
sellaisena kuin se on laissa 1224/2006, ja
lisätään lakiin uusi 15 b, 15 c ja 15 d § sekä 22 §:ään, sellaisena kuin se on osaksi laeissa 565/2004, 1224/2006 ja 520/2010, uusi 3 momentti, jolloin nykyinen 3 ja 4 momentti siirtyvät 4 ja 5 momentiksi, seuraavasti:

15 b §
Työmaan päätoteuttajan työntekijätietoja koskeva tiedonantovelvollisuus
Työturvallisuuslain (738/2002) 7 §:ssä tarkoitetun yhteisen rakennustyömaan pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan on toimitettava kuukausittain Verohallinnolle verovalvontaa varten yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista samoin kuin työnantajista ja vuokratyönteettäjistä tarpeelliset yksilöinti- ja yhteystiedot sekä tiedot työnantajan kotivaltiosta, työ- ja toimeksiantosuhteen laadusta sekä työskentelyä ja Suomessa oleskelua samoin kuin vakuuttamista koskevat tiedot.
Yhteisellä rakennustyömaalla toimivan yrityksen on toimitettava työmaan pääurakoitsijalle tai muulle päätoteuttajalle työmaalla työskentelevistä työntekijöistään 1 momentissa tarkoitetut tiedot. Itsenäisen työnsuorittajan on annettava itseään koskevat vastaavat tiedot.
Pääurakoitsijalle tai muulle päätoteuttajalle ei määrätä 22 a §:ssä tarkoitettua laiminlyöntimaksua, jos 1 momentissa tarkoitetut tiedonantovelvollisuuden täyttämiseksi annetut tiedot ovat puutteelliset tai virheelliset 2 momentissa tarkoitetun työnantajan laiminlyönnin johdosta ja päätoteuttaja ilmoittaa työnantajan tai itsenäisen työnsuorittajan laiminlyönnistä Verohallinnolle. Laiminlyöntimaksua ei kuitenkaan määrätä, jos tiedoissa on työnantajasta tai itsenäisestä työnsuorittajasta johtuvasta syystä puute tai virhe, josta päätoteuttajan ei voida kohtuudella edellyttää tienneen.
Mitä tässä pykälässä säädetään pääurakoitsijasta tai muusta päätoteuttajasta, sovelletaan rakennuttajaan, jos työmaalla ei ole pääurakoitsijaa tai muuta päätoteuttajaa.
Verohallinto antaa tarkempia määräyksiä annettavista tiedoista, tietojen antamisen ajankohdasta ja tavasta tai rajoittaa tiedonantovelvollisuutta.

15 c §
Rakentamispalvelujen tilaajan urakkatietoja koskeva tiedonantovelvollisuus
Tilaajan on toimitettava kuukausittain Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset yksilöinti- ja yhteystiedot niistä yrityksistä, jotka suorittavat tilaajalle arvonlisäverolaissa (1501/1993) tarkoitettua rakentamispalvelua taikka rakennustelineiden pystytys- tai purkutyötä samoin kuin toimeksiannon lajista, kestosta ja työmaan sijainnista sekä tilaajan näille yrityksille maksamista vastikkeista.
Verohallinto antaa tarkempia määräyksiä annettavista tiedoista, tietojen antamisen ajankohdasta ja tavasta tai rajoittaa tiedonantovelvollisuutta.

15 d §
Rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön tiedonantovelvollisuus
Rakennuttajana olevan luonnollisen henkilön, jonka lukuun rakennusta tai sen osaa rakennetaan tai korjataan, taikka maapohjaan kohdistuvaa työtä suoritetaan, on edellä 15 b ja 15 c §:ssä säädetyn tiedonantovelvollisuuden sijasta toimitettava Verohallinnolle verovalvontaa varten tarpeelliset tiedot rakentamistyön suorittaneista työntekijöistä ja yrityksistä yksilöinti- ja yhteystietoineen samoin kuin näille maksamistaan palkoista ja muista vastikkeista. Tiedonantovelvollisuus ei koske rakentamista, johon maankäyttö- ja rakennuslain (132/1999) mukaan ei ole haettava rakennuslupaa.
Rakennuttajan on annettava 1 momentissa tarkoitetut tiedot Verohallinnolle ennen maankäyttö- ja rakennuslaissa tarkoitettua rakennuksen käyttöönottoa edeltävää loppukatselmusta. Rakennuttajan on esitettävä katselmuksen yhteydessä rakennusvalvontaviranomaiselle Verohallinnon antama todistus tiedonantovelvollisuuden täyttämisestä.
Jos 2 momentissa tarkoitettua todistusta ei ole esitetty 2 momentissa tarkoitetun katselmuksen yhteydessä, rakennusvalvontaviranomaisen on viipymättä sen jälkeen ilmoitettava asiasta Verohallinnolle.
Verohallinto antaa tarkempia määräyksiä annettavista tiedoista, tietojen antamisen ajankohdasta ja tavasta tai rajoittaa tiedonantovelvollisuutta.

22 §
Tietojen antamista koskevat erityissäännökset
— — — — — — — — — — — — — — 
Edellä 15 a—15 d §:ssä sekä 17 §:n 7 ja 9 momentissa tarkoitetussa tapauksessa tiedon kohteena oleva on yksilöitävä nimen lisäksi seuraavilla tiedonantovelvollisen hallussa olevilla tiedolla:
1) yritys- ja yhteisötunnus taikka henkilötunnus tai sen puuttuessa syntymäaika;
2) asuinvaltion antama vero- tai henkilötunnus tai, jos näitä tietoja ei ole, muu vastaava tunnus; ja
3) yhteystiedot sekä Suomessa että asuinvaltiossa.
Edellä 15 b §:ssä tarkoitettu työntekijä tai itsenäinen työnsuorittaja on 2 momentin 1 kohdasta poiketen yksilöitävä henkilötunnuksella tai syntymäajalla ja veronumerolla.
— — — — — — — — — — — — — — 

22 a §
Laiminlyöntimaksu
— — — — — — — — — — — — — — 
Laiminlyöntimaksua ei määrätä luonnolliselle henkilölle tai kuolinpesälle, ellei kyse ole elinkeinotoimintaan taikka maa- tai metsätalouteen liittyvästä tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnistä. Laiminlyöntimaksu voidaan kuitenkin aina määrätä lähetetyistä työntekijöistä annetun lain 4 a §:ssä tarkoitetulle edustajalle. Laiminlyöntimaksu voidaan samoin määrätä rakennuttajana olevalle luonnolliselle henkilölle, joka laiminlyö 15 d §:ssä säädetyn tiedonantovelvollisuuden.
— — — — — — — — — — — — — — 
———
Tämä laki tulee voimaan    päivänä   kuuta  20  . Lakia sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2013.
—————

2.
Laki
työturvallisuuslain muuttamisesta
Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
muutetaan työturvallisuuslain (738/2002) 63 §:n 2 momentti,
sellaisena kuin se  on laissa 1199/2005, sekä
lisätään lakiin uusi 52 b § ja 53 §:ään uusi 2 momentti, jolloin nykyinen 2 ja 3 momentti siirtyvät 3 ja 4 momentiksi, seuraavasti:

52 b §
Luettelo yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevistä
Pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan on pidettävä ajantasaista luetteloa yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevistä työntekijöistä ja itsenäisistä työnsuorittajista. Luettelosta on käytävä ilmi:
1) henkilön etu- ja sukunimi, syntymäaika ja veronumero;
2) työmaalla työskentelyn alkamis- ja päättymispäivämäärä;
3) työnantajan nimi ja Y-tunnus tai sitä vastaava ulkomainen tunniste; sekä
4) lähetetyistä työntekijöistä annetun lain (1146/1996) 4 a §:ssä tarkoitetun edustajan nimi ja yhteystiedot.
Luetteloon voidaan jättää merkitsemättä tilapäisesti tavaraa työmaalle kuljettavat.
Työnantajan on annettava työntekijöistään pääurakoitssijalle tai muulle päätoteuttajalle tarpeelliset tiedot 1 momentissa tarkoitetun luettelon pitämistä varten.
Pääurakoitsijan tai muun päätoteuttajan on säilytettävä 1 momentissa tarkoitettu luettelo kuusi vuotta sen vuoden päättymisestä, jona työmaa valmistui.
Luetteloon kerättävien henkilötietojen käsittelyyn ja rekisteröidyn henkilön oikeuksiin sovelletaan muutoin henkilötietolakia (523/1999).
Mitä tässä pykälässä säädetään pääurakoitsijasta ja muusta päätoteuttajasta, sovelletaan rakennuttajaan, jos työmaalla ei ole pääurakoitsijaa tai muuta päätoteuttajaa.
Edellä 1 momentissa tarkoitettua luetteloa ei tarvitse pitää työmaalla, jossa rakennusta tai sen osaa rakennetaan tai korjataan rakennuttajana olevan yksityishenkilön omaan käyttöön.

53 §
Itsenäisen työnsuorittajan velvollisuudet yhteisellä työpaikalla
— — — — — — — — — — — — — — 
Itsenäisen työnsuorittajan on annettava pääurakoitsijalle tai muulle päätoteuttajalle 52 b §:n 1 ja 2  kohdan mukaiset tiedot 52 b §:ssä tarkoitetun luettelon pitämistä varten.
— — — — — — — — — — — — — — 

63 §
Työturvallisuusrikkomus
— — — — — — — — — — — — — — 
Työturvallisuusrikkomuksesta tuomitaan myös:
1) henkilö, joka luvattomasti tai ilman pätevää syytä tahallaan tai huolimattomuudesta poistaa tai turmelee tapaturman tai sairastumisen vaaran välttämiseksi tarkoitetun laitteen taikka ohje- tai varoitusmerkinnän, tai
2) 52 a §:ssä tarkoitettu henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö huolehtia tekemissään sopimuksissa tai muutoin käytettävissään olevin keinoin yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevän henkilön tunnistetta koskevasta mainitussa pykälässä säädetystä velvollisuudesta;
3) henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö 52 b §:ssä tarkoitetutun luettelon pitämisen tai säilyttämisen; ja
4) henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö antaa 52 b §:ssä mainittuja tietoja pykälässä tarkoitetun luettelon pitämistä varten tai antaa ne olennaisesti virheellisinä tai puutteellisina.
— — — — — — — — — — — — — — 
———
Tämä laki tulee voimaan päivänä    kuuta 20  .
—————

3.
Laki
veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä annetun lain muuttamisesta
Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
lisätään veronumerosta ja rakennusalan veronumerorekisteristä annettuun lakiin (1231/2011) uusi 6 a §, seuraavasti:

6 a §
Rikemaksu
Verohallinto voi määrätä enintään 2 000 euron suuruisen rikemaksun työmaalla työskentelevälle henkilölle, joka työmaalla liikkuessaan:
1) pitää näkyvillä väärää tietoa sisältävää työturvallisuuslain 52 a §:ssä tarkoitettua tunnistetta tai toiselle henkilölle kuuluvaa tunnistetta; tai
2) laiminlyö asianmukaisen veronumeron sisältävän tunnisteen pitämisen näkyvillä.
Muutoksenhausta rikemaksun määräämiseen on voimassa, mitä verotusmenettelystä annetussa laissa (1558/1995) säädetään muutoksenhausta laiminlyöntimaksuun.
———
Tämä laki tulee voimaan päivänä    kuuta 20  .
—————

Liitteet
Rinnakkaistekstit
1.
Laki
verotusmenettelystä annetun lain muuttamisesta
Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
muutetaan verotusmenettelystä annetun lain (1558/1995) 22 a §:n 5 momentti,
sellaisena kuin se on laissa 1224/2006, ja
lisätään lakiin uusi 15 b, 15 c ja 15 d § sekä 22 §:ään, sellaisena kuin se on osaksi laeissa 565/2004, 1224/2006 ja 520/2010, uusi 3 momentti, jolloin nykyinen 3 ja 4 momentti siirtyvät 4 ja 5 momentiksi, seuraavasti:

Voimassa oleva laki	Ehdotus	

22 §
Tietojen antamista koskevat erityissäännök-set
— — — — — — — — — — — — — — 
Edellä 15 a §:ssä sekä 17 §:n 7 ja 9 momentissa tarkoitetussa tapauksessa tiedon kohteena oleva on yksilöitävä nimen lisäksi seuraavilla tiedonantovelvollisen hallussa olevilla tiedolla:
1) yritys- ja yhteisötunnus taikka henkilötunnus tai sen puuttuessa syntymäaika;
2) asuinvaltion antama vero- tai henkilötunnus tai, jos näitä tietoja ei ole, muu vastaava tunnus; ja
3) yhteystiedot sekä Suomessa että asuinvaltiossa.

— — — — — — — — — — — — — — 
	22 §
Tietojen antamista koskevat erityissäännökset
— — — — — — — — — — — — — — 
Edellä 15 a—15 d §:ssä sekä 17 §:n 7 ja 9 momentissa tarkoitetussa tapauksessa tiedon kohteena oleva on yksilöitävä nimen lisäksi seuraavilla tiedonantovelvollisen hallussa olevilla tiedolla:
1) yritys- ja yhteisötunnus taikka henkilötunnus tai sen puuttuessa syntymäaika;
2) asuinvaltion antama vero- tai henkilötunnus tai, jos näitä tietoja ei ole, muu vastaava tunnus; ja
3) yhteystiedot sekä Suomessa että asuinvaltiossa.
Edellä 15 b §:ssä tarkoitettu työntekijä tai itsenäinen työnsuorittaja on 2 momentin 1 kohdasta poiketen yksilöitävä henkilötunnuksella tai syntymäajalla ja veronumerolla.
— — — — — — — — — — — — — — 	

22 a §
Laiminlyöntimaksu
— — — — — — — — — — — — — — 
Laiminlyöntimaksua ei määrätä luonnolliselle henkilölle tai kuolinpesälle, ellei kyse ole elinkeinotoimintaan taikka maa- tai metsätalouteen liittyvästä tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnistä. Laiminlyöntimaksu voidaan kuitenkin aina määrätä lähetetyistä työntekijöistä annetun lain 4 a §:ssä tarkoitetulle edustajalle.
	22 a §
Laiminlyöntimaksu
— — — — — — — — — — — — — — 
Laiminlyöntimaksua ei määrätä luonnolliselle henkilölle tai kuolinpesälle, ellei kyse ole elinkeinotoimintaan taikka maa- tai metsätalouteen liittyvästä tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnistä. Laiminlyöntimaksu voidaan kuitenkin aina määrätä lähetetyistä työntekijöistä annetun lain 4 a §:ssä tarkoitetulle edustajalle. Laiminlyöntimaksu voidaan samoin määrätä rakennuttajana olevalle luonnolliselle henkilölle, joka laiminlyö 15 d §:ssä säädetyn tiedonantovelvollisuuden.
— — — — — — — — — — — — — — 
———
Tämä laki tulee voimaan    päivänä   kuuta  20  . Lakia sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2013 lukien.
———	

2.
Laki
työturvallisuuslain muuttamisesta
Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
muutetaan työturvallisuuslain (738/2002) 63 §:n 2 momentti,
sellaisena kuin se  on laissa 1199/2005, sekä
lisätään lakiin uusi 52 b § ja 53 §:ään uusi 2 momentti, jolloin nykyinen 2 ja 3 momentti siirtyvät 3 ja 4 momentiksi, seuraavasti:

Voimassa oleva laki	Ehdotus	

53 §
Itsenäisen työnsuorittajan velvollisuudet yhteisellä työpaikalla
— — — — — — — — — — — — — — 

— — — — — — — — — — — — — — 
	53 §
Itsenäisen työnsuorittajan velvollisuudet yhteisellä työpaikalla
— — — — — — — — — — — — — — 
Itsenäisen työnsuorittajan on annettava pääurakoitsijalle tai muulle päätoteuttajalle 52 b §:n 1 ja 2 kohdan mukaiset tiedot 52 b §:ssä tarkoitetun luettelon pitämistä varten.
— — — — — — — — — — — — — — 	

63 §
Työturvallisuusrikkomus
— — — — — — — — — — — — — — 
Työturvallisuusrikkomuksesta tuomitaan myös
1) henkilö, joka luvattomasti tai ilman pätevää syytä tahallaan tai huolimattomuudesta poistaa tai turmelee tapaturman tai sairastumisen vaaran välttämiseksi tarkoitetun laitteen taikka ohje- tai varoitusmerkinnän, tai
2) 52 a §:ssä tarkoitettu henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö huolehtia tekemissään sopimuksissa tai muutoin käytettävissään olevin keinoin yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevän henkilön tunnistetta koskevasta mainitussa pykälässä säädetystä velvollisuudesta.

— — — — — — — — — — — — — — 
	63 §
Työturvallisuusrikkomus
— — — — — — — — — — — — — — 
Työturvallisuusrikkomuksesta tuomitaan myös:
1) henkilö, joka luvattomasti tai ilman pätevää syytä tahallaan tai huolimattomuudesta poistaa tai turmelee tapaturman tai sairastumisen vaaran välttämiseksi tarkoitetun laitteen taikka ohje- tai varoitusmerkinnän, tai
2) 52 a §:ssä tarkoitettu henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö huolehtia tekemissään sopimuksissa tai muutoin käytettävissään olevin keinoin yhteisellä rakennustyömaalla työskentelevän henkilön tunnistetta koskevasta mainitussa pykälässä säädetystä velvollisuudesta;
3) henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö 52 b §:ssä tarkoitetutun luettelon pitämisen tai säilyttämisen; ja
4) henkilö, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö antaa 52 b §:ssä mainittuja tietoja pykälässä tarkoitetun luettelon pitämistä varten tai antaa ne olennaisesti virheellisinä tai puutteellisina.
— — — — — — — — — — — — — — 
———
Tämä laki tulee voimaan päivänä    kuuta 20  .
———