Lauri Tarasti						18.10.2010
Lausunto äänioikeusikärajatyöryhmän raportista
”Nuorten ääni – aikuisten uurna?” OM 1/51/2010

Esitän kunnioittavasti pyydettynä lausuntona oikeusministeriön asettaman äänioikeusikärajatyöryhmän raportista OM 1/51/2010 seuraavan:
Äänioikeusikärajan alentamista pohtinut työryhmä ei 8.6.2010 oikeusministeri Tuija Braxille luovuttamassaan raportissa ottanut kantaa alentamisen puolesta tai vastaan. Tehtäväksiannossa edellytettiinkin vain selvitettäväksi äänioikeusikärajan laskemista 16 vuoteen kunnallisvaaleissa. Nimenomaisesti mainittiin selvityksen kohteeksi ikärajan alentamisen kokeilu kunnallisvaaleissa. 
Selvitys ei näin rajoitettuna anna riittävää perustaa arvioida äänioikeusikärajan alentamisen vaikutuksia siten, että ratkaisu voitaisiin tehdä. 
Ensiksikin äänioikeusiästä valtiollisissa vaaleissa ja kansanäänestyksessä säädetään Suomen perustuslain 14 §:n 1 momentissa ja äänioikeusiästä kunnallisvaaleissa saman pykälän 2 momentissa. Äänioikeusiän alentaminen ei siten ole mikään kokeiltava seikka, se on perustuslain muutos. Olisi varsin erikoista, jos Suomen perustuslakia ryhdyttäisiin kokeilemaan neljän vuoden välein. Tätä mahdollisuutta ei mielestäni ole.
Toiseksikin pitkäaikaisena vaalilainsäädännön valmistelijana haluan kiinnittää huomiota siihen, että äänioikeusikärajaa ei voi pohtia vain kunnallisvaaleissa vaan sitä on pohdittava yhtaikaisesti kaikissa yleisissä vaaleissa. Äänioikeusikärajan alentaminen kunnallisvaaleissa johtaa lähes väistämättä samaan alentamiseen muissakin so. eduskunta-, presidentin- ja europarlamenttivaaleissa. Looginen yhteys vaatii sitä.  
Näin on käynyt kahdessa edellisessä äänioikeusikärajan laskemisessa. Kun kunnallisvaalien äänestysikä laskettiin vuonna 1968 20 vuoteen, jo seuraavana vuonna sama uudistus tehtiin eduskuntavaaleissa ja presidentinvaalissa, jolloin äänestysikärajat olivat jälleen yhteneväiset. Vuonna 1972 nämä rajat laskettiin yhtäaikaisesti kaikissa yleisissä vaaleissa 18 vuoteen. Samoin tehtiin vuonna 1992, kun äänioikeusiän määräytyminen muutettiin vaalivuoden alusta vaalipäivään, mikä pidensi kuukausilla äänioikeusikää, kunnallisvaaleissa 10 kuukaudella.
Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi ry esitti 8.6.2010 kannanotossaan nyt lausunnon kohteena olevasta selvityksestä, että kaikkien yleisten vaalien äänestysikäraja on laskettava 16 vuoteen. Kannanotto on edellä esittämäni näkemyksen mukainen.
Sitä paitsi se käsitys, että kunnallisvaalit ovat jotenkin vähemmän tärkeät kuin muut yleiset vaalit on virheellinen. Äänestäjän vaikutuksen kannalta kunnallisvaalit ovat tärkeimmät vaalit. Ne koskettavat läheisimmin hänen etujaan, oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan. Pienessä kunnassa muutamalla äänellä saattaa olla ratkaiseva vaikutus valintaan, esimerkiksi 16 -vuotiaitten koululuokka saattaisi hyvinkin saada oman ehdokkaansa valituksi, jos se siitä sopisi. Sen sijaan muissa vaaleissa valituksi tulemiseen vaaditaan parhaimmillaankin satoja ääniä.   
Äänioikeusiällä on läheinen yhteys vaalikelpoisuusikään. Ne ovat olleet samat lukuun ottamatta vuosia 1972-1976, jolloin äänioikeusikä oli 18 ja vaalikelpoisuusikä 20 vuotta. On lähes väistämätöntä, että äänioikeusikää alennettaessa vaatimukset vaalikelpoisuusiän vastaavasta alentamisesta alkavat. Tähän on varauduttava ja tätä on myös selvitettävä selvän kannan luomiseksi jo äänioikeusikärajan alentamista harkittaessa.
Vaalikelpoisuuden on yleensä katsottu seuraavan täysivaltaisuutta. Henkilön, joka ei ole täysivaltainen päättämään omista asioistaan, ei oleteta olevan kelvollinen päättämään toistenkaan so. yhteiskunnallisista asioista. Äänioikeusikärajaa harkittaessa on tarkasteltava sen suhdetta vaalikelpoisuusikään ja siinä yhteydessä sen suhdetta myös täysivaltaisuusikään. Käsitykseni onkin, että äänioikeusiän alentaminen johtaa ja sen myös tulisi johtaa vaalikelpoisuusiän ja täysivaltaisuusiän mutta myös muiden ikärajojen tarkasteluun. Esimerkiksi rikosoikeudellisen vastuun ikää 15 vuotta tulisi myös pohtia, sillä monet äänioikeusiän alentamista puoltavat seikat puoltavat myös rikosoikeudellisen vastuun ikärajan alentamista.
Olen eräänä pohdinnanarvoisena vaihtoehtona ajatellut, olisivatko kaikki mainitut kolme ikärajaa so. äänioikeusikä, vaalikelpoisuusikä ja täysivaltaisuusikä laskettavissa samanaikaisesti 17 vuoteen. Mielestäni tämän vaihtoehdon toteuttamista kannattaisi selvittää. Siinä olisi tutkittava vaihtoehdon vaikutuksia muihin ikärajoihin, selvitettävä sen merkitystä koululaitoksessa ja työelämässä jne. Myös nuorten itsensä toistaiseksi pääasiassa kielteistä asennetta äänioikeusiän laskemiseen ja sen syitä olisi vielä tutkittava.
Lopuksi haluan todeta, että äänioikeusikärajan alentaminen on tyypillisesti aikaamme liittyvä ilmiö. Oikeuksia vaaditaan ja lisätään, mutta velvollisuuksista ei puhuta. Kansanvalta 2007 –toimikunta, jossa olin mukana asiantuntijana, ehdotti, että perustuslakia seuraavan kerran uudistettaessa voitaisiin harkita siihen  lisäystä, jonka mukaan äänestäminen yleisissä  vaaleissa ja kansanäänestyksissä olisi kansalaisvelvollisuus. Toimikunta totesi (KM 2005:1 s. 21), ”säännökseen ei sisältyisi rikosoikeudellista vastuuta eikä sen noudattamista valvottaisi millään lailla. Kansalaisvelvollisuus kuitenkin ilmaisisi selkeästi yhteiskunnan käsityksen äänestämisen tärkeydestä kansanvallan toteuttamisessa ja sillä olisi vaikutusta poliittisen kulttuurimme kehittämisessä.” Olin komiteassa ja olen edelleen juuri tällä kannalla. Jos äänioikeusikärajaa  muutetaan, samalla tämä muutos olisi toteutettava.
Toimikunnan ehdotus ei ole saanut laveampaa kannatusta eikä ole toistaiseksi johtanut mihinkään. Useissa lausunnoissakin sitä vieroksuttiin.  Nyt esillä oleva oikeusministeriön selvitys kuitenkin osoittaa (s. 22), että tutkimusten ”tulosten perusteella äänestämiseen liittyvä velvollisuudentunteen heikkeneminen nuoremmissa ikäryhmissä vaikuttaisi olevan erittäin tärkeä sukupolvikohtaisten aktiivisuuserojen taustatekijä. Nuoremmat sukupolvet eivät enää samassa määrin kuin ennen koe äänestämistä kansalaisvelvollisuutena.”  Mielestäni äänestäminen tulisi palauttaa sille kuuluvaan asemaan kansaisvelvollisuutena.      
----
Äänioikeusikärajaa koskevassa selvityksessä todettiin, että äänioikeusiän alentaminen on ennen muuta poliittinen päätös. Sitä se on, mutta sitä harkittaessa on tiedettävä, mistä kaikesta samalla päätetään. Tähän tämä selvitys ei vielä anna riittäviä tietoja vaan esittämälläni tavalla laveampi tarkastelu on tarpeen.