LUONNOS 21.12.2006               

RANGAISTUSMÄÄRÄYS- JA RIKESAKKOUUDISTUS    		                      

                                            ESITYKSEN PÄÄASIALLINEN SISÄLTÖ

Esityksessä ehdotetaan uudistettavaksi tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaa rikosasioiden summaarista käsittelyä koskeva lainsäädäntö. Rangaistusmääräysmenettelystä ja rikesakkomenettelystä annetut lait ehdotetaan korvattaviksi sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annettavalla lailla. Samalla ehdotetaan tehtäväksi pääasiassa teknisluonteisia muutoksia rangaistusmääräys- ja rikesakkomenettelyihin liittyvään muuhun lainsäädäntöön.  

Esityksen mukaan rangaistusmääräys korvautuisi enintään 20 päiväsakon rangaistukseen johtavissa tapauksissa poliisimiehen, tullimiehen tai rajavartiomiehen antamalla sakkomääräyksellä ja vakavammissa tapauksissa syyttäjän sakkomääräyksellä, jota edeltäisi valvontaa suorittavan virkamiehen antama sakkovaatimus. Sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi. Rikesakon voisi määrätä nykyisin toimivaltaisten virkamiesten lisäksi virallinen syyttäjä. Myös tuomioistuin voisi tuomita rikesakon rikkomuksesta, joka on saatettu sen käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. 

Asian käsittely uuden menettelylain mukaisessa menettelyssä ja näin ollen sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen ja syyttäjän sakkomääräyksen antaminen edellyttäisivät asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksen. Epäillyn suostumus koskisi myös hänelle määrättävää tai vaadittavaa seuraamusta. Jos epäilty ei antaisi suostumusta, hänelle kuitenkin annettaisiin tiedoksi sakkoa ja menettämisseuraamusta tai rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Suostumus voitaisiin siinä tapauksessa antaa vielä erikseen maksamalla sakko tai rikesakko 30 päivän määräajassa. Jos suostumusta ei saada niinkään, asian käsittelyä jatkettaisiin tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Antamastaan suostumuksesta huolimatta rikkomuksesta epäilty voisi toimittaa syyttäjän sakkomääräyksen antajalle päiväsakon rahamäärää koskevan selvityksen, joka määräyksen antajan olisi otettava mahdollisuuksien mukaan huomioon. 

Rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta riippumatta virallisen syyttäjän olisi tarkastettava sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen lainmukaisuus ennen syyttäjän sakkomääräyksen antamista. Syyttäjä voisi sakkovaatimuksen mukaisen seuraamuksen määräämisen asemesta päätyä uuden sakkovaatimuksen antamiseen, sakon määräämiseen vaadittua lievempänä, rikesakon määräämiseen sakon asemesta, syyttämättä jättämiseen tai syytteen nostamiseen. Syyttäjä voisi muutenkin määrätä rikesakon hänen käsiteltäväkseen tulevasta rikesakkorikkomuksesta. Syyttäjä voisi pyytää sakkovaatimuksen antamista myös silloin, kun syyttäjän sakkomääräyksellä ratkaistavissa oleva asia tulee hänen käsiteltäväkseen tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. 

Suostumukseen perustuvan järjestelmän ulkopuolelle jäisivät ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista määrätyt rikesakot, joita voitaisiin edelleenkin vastustaa. Sellaisista rikkomuksista määrättäviin rikesakkoihin liittyvää 1 päivänä huhtikuuta 2006 voimaan tullutta menettelysääntelyä ei ehdoteta muutettavaksi kuin eräiden vähäisten, pääasiassa ehdotettaviin muihin muutoksiin liittyvien seikkojen osalta. 

Sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen ja syyttäjän sakkomääräykseen ei saisi hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin. Ylimääräisiä muutoksenhakumahdollisuuksia parannettaisiin rikesakon osalta sääntelyä yhtenäistämällä ja ylimääräisen muutoksenhaun perusteen lisäämisellä.  Viimeksi mainittu koskisi tapausta, jossa asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty ei ole antanut pätevästi suostumustaan. Kirjoitus- ja laskuvirheiden ja muiden vastaavien teknisten virheiden korjaaminen olisi jatkossa mahdollista myös rikesakkomääräyksen osalta.    

Lainsäädännöstä poistettaisiin kielto määrätä rikesakosta yhteinen rangaistus sakkorangaistuksen tai määräaikaisen vankeusrangaistuksen kanssa. Sakkorikoksesta ja rikesakkorikoksesta tuomittaisiin sakkorangaistus, jossa rikesakkorikoksen vaikutus tuntuisi 10 euron korotuksena. Rikesakkorikoksesta tuomittava rangaistus voisi tulla sisällytetyksi myös yhteiseen vankeusrangaistukseen. Jos samalla kertaa käsitellään ainoastaan useaa rikesakkorikosta, ankarinta rikesakkoa korotettaisiin 10 eurolla. Sakkoa ja rikesakkoa koskevia vanhentumissäännöksiä yhdenmukaistettaisiin yleiseen vanhentumissääntelyyn sijoitettavissa säännöksissä.              

Rikesakkorikkomuksista säädettäisiin lailla eikä nykyiseen tapaan asetuksella. Näistä rikkomuksista voitaisiin jatkossa määrätä rangaistukseksi ainoastaan rikesakko. Samalla rikesakkorikkomuksina rangaistavien tekojen kuvausta tarkennettaisiin laillisuusperiaatteen edellyttämällä tavalla. Rikesakkorikkomusten piiriä ei sinällään ehdoteta laajennettavaksi.   

Ehdotuksilla pyritään erityisesti rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaa parantamalla poistamaan nykyiseen sääntelyyn sisältyviä perustuslaillisia ongelmia ja saamaan aikaan menettelyitä mahdollisimman pitkälle yhtenäistämällä selkeä ja tarkoituksenmukaisesti toimiva erityisesti syyttäjien voimavaroja säästävä rikosasioiden käsittelyjärjestelmä. Kielto muuntaa poliisimiesten, tullimiesten ja rajavartiomiesten määräämiä maksamattomia sakkoja liittyy muuntorangaistusten vähentämiseen ja niiden keston lyhentämiseen. 

Esitys liittyy valtion vuoden         talousarvioesitykseen. 

Ehdotetut lait ovat tarkoitetut tulemaan voimaan mahdollisimman pian sen jälkeen kun ne on hyväksytty ja vahvistettu ja niiden täytäntöönpanon edellyttämät toimet on saatu suoritettua.   

                                                  _____________________  

                                                             SISÄLLYSLUETTELO
                                      
ESITYKSEN PÄÄASIALLINEN SISÄLTÖ
YLEISPERUSTELUT
1 Johdanto
2 Nykytila
2.1 Lainsäädäntö ja käytäntö
Rangaistusmääräysmenettely
Rikesakkorikkomukset ja rikesakkomenettely
2.2 Kansainvälinen kehitys sekä ulkomaiden ja EU:n lainsäädäntö
Ruotsi
Norja
Tanska
Irlanti
Ranska
Saksa
Kanada
2.3 Nykytilan arviointi
Perustuslakiin liittyvät kysymykset
Menettelyjen yhtenäistämistarpeeseen ja voimavarojen tehokkaaseen käyttöön liittyvät näkökohdat
3 Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset
3.1 Tavoitteet
3.2 Toteuttamisvaihtoehdot
3.3 Keskeiset ehdotukset
4 Esityksen vaikutukset
4.1 Taloudelliset vaikutukset
4.2. Vaikutukset viranomaisten toimintaan
4.3 Yhteiskunnalliset vaikutukset
5 Asian valmistelu
YKSITYISKOHTAISET PERUSTELUT
1	Lakiehdotusten perustelut
1.1	Laki sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä
1 luku. Yleiset säännökset
2 luku. Valvontaa suorittavan virkamiehen antamat vaatimukset ja määräykset
3 luku. Rikesakon määrääminen ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista
4 luku. Syyttäjän sakkomääräys ja rikesakko
5 luku. Erinäiset säännökset
6 luku. Voimaantulosäännökset
1.2	Rikoslaki
2 a luku. Sakosta, muuntorangaistuksesta ja rikesakosta
7 luku. Yhteisestä rangaistuksesta
8 luku. Vanhentumisesta
1.3 Laki rikesakkorikkomuksista
1.4 Laki sakon täytäntöönpanosta
1.5 Oikeudenkäymiskaari
2 luku. Päätösvaltaisuudesta
17 luku. Päätösvaltaisuudesta
1.6 Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa
1 luku. Syyteoikeudesta
1.7 Esitutkintalaki
1.8 Laki henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa
1.9 Laki yleisistä syyttäjistä
1.10 Laki kihlakunnansyyttäjästä
1.11 Tullilaki
1.12 Rajavartiolaki
1.13 Laki henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa
1.14 Laki metsähallituksen erävalvonnasta
1.15 Sotilasoikeudenkäyntilaki
1.16 Tieliikennelaki
1.17 Ajoneuvolaki
1.18 Vesiliikennelaki
1.19 Jätelaki
1.20 Kalastuslaki
1.21 Järjestyslaki
1.22 Laki pysäköintivirhemaksusta
1.23 Laki ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä
1.24 Laki poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa
1.25 Tekijänoikeuslaki
1.26 Kirkkolaki
23 luku. Kurinpitomenettely
1.27 Laki ulkomaalaisrekisteristä
2 Tarkemmat säännökset ja määräykset
3 Voimaantulo
4 Suhde perustuslakiin ja säätämisjärjestys
LAKIEHDOTUKSET
sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä
rikoslain muuttamisesta
rikesakkorikkomuksista
sakon täytäntöönpanosta annetun lain muuttamisesta
oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 §:n ja 17 luvun 18 §:n muuttamisesta
oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 7 §:n muuttamisesta
esitutkintalain muuttamisesta
henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain 13 §:n muuttamisesta
yleisistä syyttäjistä annetun lain 1 §:n muuttamisesta
kihlakunnansyyttäjästä annetun lain 8 §:n muuttamisesta
tullilain muuttamisesta
rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta
henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa annetun lain 22 §:n muuttamisesta
metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n muuttamisesta
sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n muuttamisesta
tieliikennelain 103 §:n muuttamisesta
ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta
vesiliikennelain 24 §:n muuttamisesta
jätelain 62 §:n muuttamisesta
kalastuslain 108 ja 110 §:n muuttamisesta
järjestyslain muuttamisesta
pysäköintivirhemaksusta annetun lain 1 ja 16 §:n muuttamisesta
ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä annetun lain 16 §:n
muuttamisesta
poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa annetun lain 6 §:n  muuttamisesta
tekijänoikeuslain 58 §:n muuttamisesta
kirkkolain 23 luvun 2 §:n muuttamisesta
ulkomaalaisrekisteristä annetun lain 8 §:n muuttamisesta
LIITE
RINNAKKAISTEKSTIT
rikoslain muuttamisesta
sakon täytäntöönpanosta annetun lain muuttamisesta
oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 §:n ja 17 luvun 18 §:n muuttamisesta
oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 7 §:n muuttamisesta
esitutkintalain muuttamisesta
henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain 13 §:n muuttamisesta
yleisistä syyttäjistä annetun lain 1 §:n muuttamisesta
kihlakunnansyyttäjästä annetun lain 8 §:n muuttamisesta
tullilain muuttamisesta
rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta
henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa annetun lain 22 §:n muuttamisesta
metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n muuttamisesta
sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n muuttamisesta
tieliikennelain 103 §:n muuttamisesta
ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta
vesiliikennelain 24 §:n muuttamisesta
jätelain 62 §:n muuttamisesta
kalastuslain 108 ja 110 §:n muuttamisesta
järjestyslain muuttamisesta
pysäköintivirhemaksusta annetun lain 1 ja 16 §:n muuttamisesta
ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä annetun lain 16 §:n
muuttamisesta
poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa annetun lain 6 §:n  muuttamisesta
tekijänoikeuslain 58 §:n muuttamisesta
kirkkolain 23 luvun 2 §:n muuttamisesta
ulkomaalaisrekisteristä annetun lain 8 §:n muuttamisesta

                                                              YLEISPERUSTELUT 
1 Johdanto 

Yli kolme neljäsosaa rikosasioista käsitellään tuomioistuinten ulkopuolella rangaistusmääräysmenettelyssä ja rikesakkomenettelyssä. Näiden menettelyiden asianmukaisuus ja tarkoituksenmukaisuus ovat siten käytännössä erittäin tärkeässä asemassa arvioitaessa koko rikosprosessijärjestelmän toimivuutta.  Rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä koskevassa lainsäädännössä on jo pidemmän aikaa nähty olevan uudistamisen tarvetta lukuisista perustuslakiin ja tarkoituksenmukaisuusnäkökohtiin liittyvistä syistä.  

Rikesakkomenettelystä annettu laki (66/1983; jäljempänä rikesakkolaki) ja rangaistusmääräysmenettelystä annettu laki (692/1993; jäljempänä rangaistusmääräyslaki) on aikanaan säädetty poikkeuslakeina perustuslain säätämisjärjestyksessä. Ensiksi mainitun lain kohdalla lainsäätämisjärjestykseen vaikuttivat tuomiovallan siirtäminen tuomioistuinten ulkopuolelle ja muutoksenhakuoikeuden rajoittaminen. Myös rangaistusmääräyslain säätämisellä tapahtui merkittävä tuomiovallan siirtäminen, sillä kertaa tuomioistuimilta syyttäjille. 

Summaarisiin rikosprosessimenettelyihin on myös nähty liittyvän ongelmia rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta, koska rikesakon liittäminen tiettyjen rikkomusten rangaistukseksi perustuu asetukseen. Kansalaisten yhdenvertaisuuteen ja rikosoikeudelliselta järjestelmältä edellytettävään seuraamusten määräämisen ennustettavuuteen puolestaan liittyy se, että nykyisin samasta rikkomuksesta voidaan antaa rangaistusmääräys tai määrätä rikesakko, mikä voi johtaa epäyhtenäiseen oikeuskäytäntöön. 

Rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn suhde toisiinsa on vuosien mittaan jossakin määrin vääristynyt, koska niitä ei ole kehitetty yhdessä. Eriaikaiseen lainsäädäntöön perustuvien menettelyiden välillä onkin merkittäviä perusteettomia eroja. Yhteiskunnan voimavarojen tarkoituksenmukainen käyttäminen rikosoikeudellisen lainkäytön yhteydessä johtaa etsimään ratkaisuja, joilla päästään mahdollisimman yksinkertaiseen ja yhdenmukaiseen asioiden käsittelyjärjestelmään. 
2 Nykytila
2.1 Lainsäädäntö ja käytäntö  
Rangaistusmääräysmenettely   

Rangaistusmääräyksen käyttämisen edellytyksiä ja rangaistusmääräysmenettelyä sääntelee rangaistusmääräyslaki. 

Rangaistusmääräysmenettelyssä voidaan määrätä sakkorangaistus ja enintään 1 000 euron suuruinen menettämisseuraamus rikkomuksesta, josta tapaukseen sovellettavassa rangaistussäännöksessä ei ole esillä olevien asianhaarain varalta säädetty ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai enintään kuusi kuukautta vankeutta, ja laillisesti vahvistetun uhkasakkokiellon rikkomisesta. Eräät rikokset on säädetty rangaistusmääräysmenettelyn käyttöalan ulkopuolelle. Asianomistajan toissijainen syyteoikeus ja mahdollisuus saada syyteasian käsittelyn yhteydessä toteutettua yksityisoikeudellinen vaatimus on turvattu niin, että asian käsittely rangaistusmääräysmenettelyssä edellyttää asianomistajan suostumuksen. Suostumuksen peruuttaminen ei estä asian ratkaisemista rangaistusmääräyksin.  

Rangaistusmääräysmenettely käynnistyy poliisimiehen tai muun laissa säädetyn valvontaa suorittavan virkamiehen (tullimies, rajavartiomies tai erävalvoja) aloitteesta, kun tämä rikkomuksen havaittuaan, tekopaikalle kutsuttuna tai automaattisen liikennevalvonnan yhteydessä suppean esitutkinnan jälkeen antaa rikoksesta epäillylle tiedoksi rangaistusvaatimuksen. Rangaistusvaatimuksen antamista edeltää suppea esitutkinta, jossa selvitetään vain ne seikat, jotka ovat välttämättömiä seuraamuksen määräämiselle. Rangaistusvaatimus on annettava tiedoksi epäillylle pääsääntöisesti heti esitutkinnan päätyttyä. Epäillyn suostumusta ei tarvita rangaistusmääräysmenettelyn käyttämiseen. Teon kiistäminen ei pelkästään estä asian käsittelyä kyseisessä menettelyssä. Rangaistusvaatimus voidaan antaa myös virallisen syyttäjän puolesta, tai sen voi antaa syyttäjä itse.    

Rangaistusvaatimuksen saanut voi viikon kuluessa vaatimuksen tiedoksisaamisesta vastustaa sitä ilmoittamalla asiasta virallisen syyttäjän kansliaan. Tuolloin asia siirtyy syyttäjän käsiteltäväksi. Hän voi käynnistää lisätutkinnan ja nostaa syytteen, joka käsitellään yleisessä rikosasiain oikeudenkäyntijärjestyksessä käräjäoikeudessa. Jos rangaistusvaatimuksen saanut vastustaa vaatimusta yksinomaan päiväsakon rahamäärän osalta, syyttäjä voi antaa hänelle toimitetun selvityksen perusteella muuttaa rangaistusmääräyksen rahamäärää rangaistusvaatimuksen saaneen vaatimalla tavalla.     

Jos rangaistusvaatimusta ei vastusteta, asia siirtyy virallisen syyttäjän ratkaistavaksi. Rangaistusvaatimus on tiedoksiannon jälkeen viipymättä toimitettava syyttäjälle rangaistusmääräyksen antamista varten. Yleensä syyttäjä antaa rangaistusmääräyksen vaaditun mukaisena, koska hänellä ei ole useinkaan rangaistusvaatimuslomakkeen niukkojen tietojen perusteella mahdollisuutta arvioida asiaa toisin kuin rangaistusvaatimuksen antaja. Syyttäjä voi myös päätyä seuraamusluonteiseen tai syytteen hylkäämiseen rinnastettavaan rangaistusmääräyksen antamatta jättämiseen. Nämä päätökset eivät tule lainvoimaisiksi. Jos rangaistusmääräys on päätetty jättää antamatta ja jos asiassa ilmenneen uuden selvityksen mukaan päätös on perustunut olennaisesti puutteellisiin tai virheellisiin tietoihin, syyttäjä saa sanotun päätöksen estämättä nostaa syytteen. Syyttäjä voi myös pyytää suoritettavaksi lisätutkintaa ja sen perusteella antaa uuden rangaistusvaatimuksen tai siirtää asian syyteharkintaan, jolloin alkuperäinen rangaistusvaatimus peruutetaan.   

Rangaistusmääräystä ei saa antaa, jos: 1) rangaistusvaatimusta on vastustettu; 2) asianomistaja on peruuttanut syyttämispyynnön rikkomuksesta, josta syyttäjä ei saa tehdä syytettä ilman sellaista pyyntöä; 3) rangaistusvaatimusta ei ole annettu tiedoksi ennen kuin syyteoikeus on rikoslain 8 luvun säännösten nojalla vanhentunut; 4) rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta on kulunut enemmän kuin yksi vuosi; tai 5) asiassa ilmenee seikkoja, joiden perusteella rangaistusta ei tulisi määrätä. 

Rangaistusmääräys tulee lain- ja oikeusvoimaiseksi antamishetkellään, koska siihen ei voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin. Rangaistusmääräykseen voidaan ylimääräisesti hakea muutosta käräjäoikeudelta oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 1 §:n mukaisella tuomiovirhekanteluperusteella ja sillä perusteella, että rangaistusmääräys perustuu väärään lain soveltamiseen. Hakemus on tehtävä käräjäoikeudelle vuoden kuluessa rangaistusmääräyksellä määrätyn sakon tai menettämisseuraamuksen täytäntöönpanosta taikka siitä, kun epäilty on maksanut sakon tai menettämisseuraamuksen. Käräjäoikeus voi määräajasta riippumatta poistaa rangaistusmääräyksen, jos rangaistusmääräystä annettaessa henkilöä on käsitelty toisena henkilönä tai väärällä nimellä. 

Jos rangaistusvaatimuksen saanut ei ole voinut laillisen esteen vuoksi vastustaa rangaistusvaatimusta määräajassa tai hän esittää hakemuksensa tueksi muutoin erittäin painavia syitä, käräjäoikeus voi hakemuksesta asettaa rangaistusvaatimuksen vastustamiselle uuden yhden viikon määräajan. Hakemus on tehtävä 30 päivän kuluessa esteen lakkaamisesta ja viimeiistään vuoden kuluessa siitä päivästä, jona määräaika päättyi. Muut ylimääräiset muutoksenhaut käsittelee korkein oikeus oikeudenkäymiskaaren 31 luvun mukaisesti.    

Kun syyttäjä on rangaistusvaatimuksen saaneen vastustuksen vuoksi saattanut rikosasian käräjäoikeuden käsiteltäväksi, tuomioistuimen asiassa antamasta tuomiosta voidaan normaalisti valittaa hovioikeuteen oikeudenkäymiskaaren 25 luvun säännösten mukaisesti. 

Syyttäjän on korjattava rangaistusmääräyksessä havaitsevansa kirjoitus- tai laskuvirhe taikka muu siihen rinnastettava selvä virhe, jos rangaistusmääräys ei korjauksen johdosta muutu ankarammaksi. 

Rangaistusmääräyksin määrättyjen sakkojen täytäntöönpano tapahtuu sakon täytäntöönpanosta annetun lain (672/2002) mukaisesti. Mainitun lain 2 §:n 1 momentin mukaan täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun asia on lopullisesti ratkaistu rangaistusmääräyksellä, mikä edellytys täyttyy rangaistusmääräyksen antamisella. Sakotetulle annetaan jo rangaistusvaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä maksamista varten tilillepanokortti, jolla sakko voidaan vapaaehtoisesti maksaa vastustamisajan ollessa vielä avoinna. Jos rangaistusvaatimusta vastustetaan ja jos asiaa käsitellään tuomioistuimessa, sakon täytäntöönpanokelpoisuus määräytyy kuten tuomioistuimen määräämien seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuus muutenkin. Rangaistusmääräyksin määrättävät sakot kuten muutkin päiväsakoin määrättävät sakkorangaistukset ovat pääsääntöisesti muunnettavissa vankeudeksi, jollei niitä saada perittyä vapaaehtoisesti tai ulosottoteitse tapahtuvassa täytäntöönpanossa.    

Vuonna 2005 rangaistusmääräysmääräysmenettelyssä käsiteltiin 240 771 asiaa. Yleensä rangaistusmääräyksellä määrättyjen sakkojen lukumäärä on sakkoasteikon alaosasta:

Päiväsakkojen lukumäärä	Sakkorangaistusten lukumäärä
                1 -10		              86 692
                11-15		              76 202
                16-20                                                 45 526
               21-25                                                  11 952
               26-30		                9 702
               31-35                                                    2 758
               36-40                                                    2 386           
               40-                                                        2 556

Yleensä viralliset syyttäjät antavat rangaistusmääräyksen rangaistusvaatimuksen mukaisena. Vuonna 2005 syyttäjät käyttivät 7 436 tapauksessa lain sallimaa mahdollisuutta lieventää sakkoa rangaistusvaatimuksen mukaisesta. Valtaosa näistä lievennyksistä tapahtui rikkomuksesta epäillyn vastustamisen vuoksi. Muuten vastustettuja rangaistusmääräyksiä oli vielä mainittua määrääkin vähemmän eli 3 320. Rangaistusvaatimus peruutettiin 1 320 tapauksessa. Liikenneturvallisuuden vaarantaminen, liikennerikkomus, näpistys, kulkuneuvon kuljettaminen oikeudetta ja ajoneuvorikkomus ovat yleisimmät rangaistusmääräyssakolla rangaistavat rikkomukset.  
Rikesakkorikkomukset ja rikesakkomenettely 

Rikesakon käyttämiseen liittyvät yleiset säännökset ovat rikoslain (39/1889) 2 a luvun 8-11 §:ssä. Rikesakkorikkomuksista annetussa valtioneuvoston asetuksessa (610/1999) määritetään se, mistä rikkomuksista rikesakko voidaan määrätä ja minkä suuruinen rikesakko kustakin rikkomuksesta voidaan määrätä. Rikesakkomenettelystä säädetään rikesakkolaissa. 

Rikesakko on euromäärältään kiinteä sakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka saa olla enintään 200 euroa. Rikesakko voidaan säätää seuraamukseksi virallisen syytteen alaisesta rikkomuksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja joka koskee eräitä tieliikennelain (267/1981), ajoneuvolain (1090/2002), vesiliikennelain (463/1996), jätelain (1072/1993), kalastuslain (286/1982) ja järjestyslain vähäisiä rikkomisia. Rikesakon suuruus on 10, 20, 35, 50, 60, 70, 85, 100 tai 115 euroa sen mukaan kuin siitä kunkin rikkomuksen kohdalla asetuksessa säädetään. 

Jos samalla kertaa olisi määrättävä kahdesta tai useammasta rikkomuksesta rikesakko, määrätään rikesakko vain siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. Rikesakosta ja sakkorangaistuksesta tai määräaikaisesta vankeusrangaistuksesta ei saa määrätä yhteistä rangaistusta. 

Rikesakon määrää poliisimies tai muu laissa säädettyä valvontaa suorittava virkamies (tullimies, rajavartiomies tai erävalvoja). Rikesakkomenettely käynnistyy yleensä valvontaa suorittavan poliisimiehen havaittua rikkomuksen, jolloin hän suppean esitutkinnan jälkeen antaa rikoksesta epäillylle tiedoksi rikesakkomääräyksen. Rikesakkomääräys voidaan antaa esimerkiksi silloin, kun teko paljastuu automaattisessa liikennevalvonnassa. Rikesakkoasian esitutkinnassa selvitetään ainoastaan rikesakon määräämiseksi välttämättömät seikat. Jos rikkomuksesta epäilty kiistää rikkomuksen, suoritetaan esitutkinta rikesakkomääräyksen antajan harkitsemassa laajuudessa.   

Menettelyn käyttäminen ei edellytä epäillyn eikä asianomistajan suostumusta. Rikesakkorikkomuksilla on harvoin asianomistajia. Teon kiistäminen ei estä rikesakkomääräyksen antamista. Poliisimiehen oikeudesta antaa rikkomukseen syyllistyneelle huomautus tai jättää ilmoitus siitä tekemättä sekä virallisen syyttäjän oikeudesta jättää syyte ajamatta on voimassa, mitä niistä on erikseen säädetty. 

Rikesakkoa ei saa määrätä, jos 1) rikkomus on ollut omiaan aiheuttamaan muunlaista kuin vähäisenä pidettävää vaaraa tai haittaa, 2) rikkoja on menettelyllään osoittanut piittaamattomuutta lain kielloista tai käskyistä tai 3) on ilmeistä, että asianomistaja tulee rikkomuksen johdosta tekemään syyttämispyynnön syyttäjälle tai poliisille taikka esittämään vahingonkorvausvaatimuksen. 

Rangaistusvaatimuksen tavoin rikesakkomääräys on annettava epäillylle pääsääntöisesti heti. Rikesakkomääräys voidaan lähettää epäillylle myös postitse, jos kysymyksessä moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehty liikennerikkomus, johon syyllistyneen henkilöllisyys on välittömästi todettu. Rikesakko raukeaa, jollei sitä koskevaa määräystä ole annettu tiedoksi vuoden kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Rikesakon rauettua samasta rikkomuksesta ei saa esittää rangaistusvaatimusta eikä nostaa syytettä. 

Poliisipiirin päällikkö valvoo rikesakkomääräysten antamista. Hänen tulee poistaa rikesakkomääräys ja ilmoittaa asia viralliselle syyttäjälle, jos rikesakko on määrätty rikkomuksesta, josta rikesakko ei ole riittävä seuraamus. Poliisipiirin päällikön tulee myös poistaa rikesakkomääräys, jos siinä tarkoitettu teko ei ole rikesakkomenettelystä annetussa laissa tarkoitettu rikkomus tai rikesakkomääräys on muuten perusteeton.   

Rikesakkomääräyksen saanut voi viikon kuluessa tiedoksisaannista saattaa asian käräjäoikeuden käsiteltäväksi. Käräjäoikeuden on ilmoitettava asian tuomioistuimen käsiteltäväksi tulemisesta viralliselle syyttäjälle, jonka on ryhdyttävä kaikkiin niihin toimiin, joihin rikosoikeudenkäynti alioikeudessa antaa aihetta. Syyttäjä ei saa rikesakkoasian tuomioistuinkäsittelyn yhteydessä tehdä syyttämättäjättämispäätöstä, koska kysymys on käsitteellisesti muutoksenhausta. Syyttäjä voi ryhtyä toimenpiteisiin syytteen nostamiseksi, jos hän katsoo rikesakon riittämättömäksi seuraamukseksi. Muussa tapauksessa syyttäjä vaatii käräjäoikeudessa rikesakkomääräyksen vahvistamista. Menettely on luonteeltaan muutoksenhakua rikesakkomääräyksen ollessa rikostuomioon rinnastettava muutoksenhaun kohde. Asia voidaan ratkaista epäillyn poissaolosta huolimatta. 

Rikesakkomääräyksen vastustamista koskevan asian tuomioistuinkäsittelyssä noudatetaan soveltuvin osin, mitä rikosasian oikeudenkäynnistä säädetään eli ensisijaisesti oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain (689/1997) 6 lukua. Asia käsitellään rikkomuksen tekopaikan tuomioistuimessa. Asian käsittelee ja ratkaisee käräjäoikeuden lakimiestuomari eli rikesakkotuomari. Oikeuskäytännössä toimivaltasäännöksiä on tulkittu niin, että notaari ei voi toimia rikesakkotuomarina. Rikesakkoasian käsittelemistä lautamieskokoonpanossa ei ole pidetty sallittuna. Asianomistajalla ei ole oikeudenkäynnissä asianosaisen asemaa. 

Jos rikesakkomääräys on aiheellinen, rikkomuksesta epäilty on tuomittava käräjäoikeuden käsiteltäväksi saatetun rikesakkomääräyksen mukaiseen rikesakkoon tai, jos rikesakkotuomari katsoo rikkomuksen sitä edellyttävän, määräystä pienempään rikesakkoon. Alentamistapauksessakin rikesakko määrätään laissa säädetyn kiinteän määrän mukaiseksi. Rikkoja voidaan myös jättää rangaistukseen tuomitsematta rikoslain 6 luvun 12 §:ssä säädetyin edellytyksin. Rikesakkomääräys on poistettava, jos sen perusteena oleva teko ei ole rikoslain 2 a luvun 9 §:ssä tarkoitettu rikesakkorikkomus tai jos määräys on muuten perusteeton. Käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan ratkaisuun ei saa hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, mutta ylimääräinen muutoksenhaku on mahdollista oikeudenkäymiskaaren 31 luvun säännösten mukaisesti. 

Rangaistusmääräyksin määrätyn sakon tavoin myös rikesakon täytäntöönpano tapahtuu sakon täytäntöönpanosta annetun lain mukaisessa järjestyksessä. Mainitun lain 2 §:n 1 momentin mukaan täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun asia on lopullisesti ratkaistu rikesakkomääräyksellä. Rikesakkomääräyksen täytäntöönpanosta on voimassa, mitä lainvoimaisen tuomion täytäntöönpanosta säädetään. Asia on täytäntöönpanokelpoisuuden perustavalla tavalla ratkaistu lopullisesti rikesakkomääräyksellä, kun määräyksen saanut ei ole laissa säädetyssä määräajassa saattanut rikesakkoasiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi tai kun käräjäoikeus on seuraamuksen tuomiten ratkaissut rikesakkoa koskevan asian. Rikesakkomääräyksen saavalle annetaan määräyksen tiedoksiannon yhteydessä tilillepanokortti rikesakon maksamista varten. Rikesakon maksamiseen on kahden viikon määräaika määräyksen tiedoksisaamisesta lukien. Sen jälkeen rikesakko siirtyy Oikeusrekisterikeskuksen ja tarvittaessa ulosottoviranomaisten perittäväksi. Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi.      

Rikesakkolain 2 a luvussa on erityissäännöksiä rikesakon määräämisestä ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. Ne koskevat moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehdyn sellaisen rikkomuksen käsittelyä, joka koskee suurimman sallitun nopeuden ylitystä enintään 20 kilometrillä tunnissa tai liikennemerkkien vastaista ajoa linja-auto- tai raitiovaunukaistalla. Erityissäännökset koskevat muun ohessa rikesakkomääräyksen saavan henkilön määräytymistä, rikesakkomääräyksen toimittamista postitse, rikesakkomääräyksen maksamista 30 päivän kuluessa tiedoksisaamisesta, rikesakkomääräyksen vastustamista 30 päivän kuluessa tiedoksisaamisesta ja poliisipiirin päällikön suorittamaa rikesakkomääräyksen poistamista vastustamisen vuoksi. Käräjäoikeuden on palautettava hakemuksesta menetetty määräaika rikesakkomääräyksen vastustamista varten, jos vastustamista ei ole voitu tehdä määräajassa. Olosuhteet huomioon ottaen vähäisissä tapauksessa poliisimies voi antaa rikesakon asemesta huomautuksen.         

Vuonna 2004 määrättiin 109 600 rikesakkoa. Rikesakkojen saattaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi on erittäin harvinaista. Mainittuna vuonna käräjäoikeudessa vahvistettiin 88 rikesakkoa. Annettu rikesakkomääräys poistettiin tai rikkoja jätettiin rangaistukseen tuomitsematta 37 rikesakkoasiassa. 
2.2 Kansainvälinen kehitys sekä ulkomaiden ja EU:n lainsäädäntö

Ruotsi 

Rangaistusmääräyksellä (strafföreläggande, rättegånsbalken 48 luku) voidaan määrätä sakko ja ehdollinen tuomio (villkorlig dom) sekä muu erityinen oikeusseuraamus kuten menettämisseuraamus, oikeushenkilölle määrättävä yhteisösakko ja rahamääräinen korvaus asianomistajalle. Kiinteämääräisiä sakkoja (normerade böter) ei rangaistusmääräyksellä voida määrätä. 

Rangaistusvaatimuksen antaa syyttäjä esitutkintapöytäkirjan tai muun aineiston perusteella. Rangaistusvaatimus annetaan vasta normaalin syyteharkinnan jälkeen. Sen jälkeen se annetaan tiedoksi epäillylle. Epäillyn on hyväksyttävä rangaistusvaatimus toimittamalla syyttäjälle selitys, jossa hän tunnustaa teon ja hyväksyy vaaditun seuraamuksen tai vaaditut seuraamukset. Tietyissä tapauksissa rangaistusvaatimuksen voi hyväksyä myös maksamalla sakon. Hyväksytyllä rangaistusmääräyksellä on lainvoimaisen tuomion oikeusvaikutukset. Hyväksymättä jättäminen johtaa pääsääntöisesti syytteen nostamiseen. Rangaistusmääräykseen voidaan hakea muutosta alioikeudelta vain ylimääräisin muutoksenhakukeinoin kantelu- ja purkuperusteilla (menettelyvirhe tai lainvastainen ratkaisu) taikka siksi, ettei hyväksyminen ollut pätevä (RB 59:6-9). Poliisi ei osallistu rangaistusmääräysmenettelyyn. Vuonna 2005 rangaistusmääräyksiä annettiin 33 635. 

Järjestyssakkomääräyksen (föreleggande av ordningsbot, rättegånsbalken 48 luku) voi antaa poliisimies, syyttäjä, tullimies ja rannikkovartiostoon kuuluva virkamies menettelyn ollessa pääosin vastaava kuin rangaistusmääräysmenettelyssä. Määräys voidaan kuitenkin myös antaa ja tulisikin pyrkiä antamaan valvontatehtävien yhteydessä, jolloin epäilty voi sen välittömästi hyväksyä. Järjestyssakkomenettelyssä voidaan käsitellä sellaisia lieviä rikoksia, joista voidaan tuomita vain kiinteämääräinen sakkorangaistus ja jotka sisältyvät valtakunnansyyttäjän vahvistamaan listaan.

Järjestyssakkoa ei voida antaa, jos epäily kiistää teon. Epäillyn hyväksymä järjestyssakkomääräys vastaa vaikutuksiltaan lainvoimaista tuomiota. Järjestyssakkomenettelyssä käsitellään lähinnä liikennerikkomuksia. Hyväksyttyjä järjestyssakkoja annettiin vuonna 2005 yhteensä noin 300 000. 

Norja 

Asia voidaan ratkaista syyttäjän rangaistusmääräyksellä (forelegg; straffeprosessloven 20 luku), jos asia hänen käsityksensä mukaan on ratkaistavissa sakolla tai menettämisseuraamuksella taikka molemmilla. Sellainen määräys voi lisäksi koskea oikeutta kuljettaa moottoriajoneuvoa tai ajaa henkilökuljetuksia korvausta vastaan. Määräys voidaan ulottaa myös eräisiin rahakorvauksiin, joita koskeva vaatimus voitaisiin käsitellä rikosasian oikeudenkäynnissä, ja oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen valtiolle. Syyttäjän määräyksen antamismahdollisuus ei ole rajattu tiettyihin rikoksiin, mutta käytännössä se annetaan vähemmän vakavissa tapauksissa. Rikosasia tutkitaan normaalissa järjestyksessä, minkä jälkeen syyttäjä tekee päätöksen asian ratkaisemisesta antamallaan määräyksellä tai syytteen nostamisesta. 

Asian ratkaiseminen syyttäjän määräyksellä edellyttää rikkomuksesta epäillyn suostumusta. Epäiltyä kehotetaan ilmoittamaan asetetussa määräajassa siitä, hyväksyykö hän määräyksen. Hyväksymisen voi antaa vapaamuotoisesti. Jos hyväksymistä ei anneta, syyttäjä nostaa syytteen asian käsittelemiseksi tuomioistuimessa. Hyväksytyllä syyttäjän määräyksellä on lainvoimaisen tuomion oikeusvaikutukset. Määräyksen antanutta syyttäjää ylempi syyttäjä voi rikkomuksesta epäillyn eduksi kumota hyväksytynkin määräyksen. 

Osapuolet voivat valittaa syyttäjän määräyksen hyväksymisestä. Valitusperusteita ovat menettelyvirhe, rikoslainsäädännön virheellinen soveltaminen, rangaistusvastuun poistuminen teon vanhentumisen vuoksi ja hyväksymisen kelpaamattomuus sitovaksi tahdonilmaisuksi. Valituksen tuloksena on hyväksymisen kumoaminen tai valituksen hylkääminen. Hovioikeuteen (lagmannsrett) valittamiseen vaikuttaa valitusperusteiden lisäksi se, että eräissä tapauksissa valittaminen edellyttää tuomioistuimen suostumusta.   

Lainvoimaisella tuomiolla ratkaistu asia voidaan eräin edellytyksin ottaa uudelleen käsiteltäväksi. Syyttäjän määräyksellä ratkaistuissa asioissa vaatimus uudelleen käsittelemisestä nostetaan käräjäoikeudessa (tingrett). Uudelleen käsittely tulee kysymykseen esimerkiksi tapauksissa, joissa tuomari on ollut jäävi, asian käsittelyyn osallistunut henkilö on syyllistynyt käsittelyn yhteydessä rikolliseen menettelyyn, on löytynyt uutta näyttöä tai laintulkinta on muuttunut. Uudelleen käsittelyn edellytykset riippuvat siitä, tapahtuuko se syytetyn eduksi vai vahingoksi. Syyttäjän määräystä koskevan selvästi perusteettoman uudelleenkäsittelyvaatimuksen käräjäoikeus voi hylätä ilman enempää käsittelyä. 

Eräiden erityissäännösten perusteella poliisimies ja tullimies voivat määrätä kiinteämääräisen sakon yksinkertaisella määräyksellä (forenklet forelegg). Tämä koskee tieliikenne-, veneliikenne- ja tullirikkomuksia. Tarkoituksena on, että tällainen seuraamus määrätään välittömästi tekopaikalla. Se voidaan kuitenkin määrätä jälkikäteenkin. Määräys raukeaa, jos rikkomuksesta epäilty ei tapauksesta riippuen hyväksy sitä heti tai asetetussa määräajassa. Hyväksymättä jättäminen johtaa syyttäjän määräyksen antamiseen tai asian käsittelemiseen tavallisessa rikosprosessissa. Syyttäjä voi rikkomuksesta epäillyn eduksi kumota yksinkertaisen määräyksen. Valitukseen sovelletaan samoja säännöksiä kuin syyttäjän määräyksen ollessa kysymyksessä. Niin syyttäjän määräys kuin yksinkertainen määräys voivat koskea useita rikkomuksia.     

Tanska 

Tanskan summaaristen rikosasioiden käsittelyjärjestelmä muistuttaa paljon Ruotsin ja Norjan järjestelmiä. Sakko ja menettämisseuraamus voidaan määrätä tuomioistuinkäsittelyn ulkopuolella. Asian käsittelystä sillä tavalla säädetään prosessilain (retsplejeloven) 924 §:ssä. Syyttäjä voi määrätä sakkorangaistuksen rikkomuksesta, jos hänen arvionsa mukaan se ei johda sakkoa ankarampaan rangaistukseen. Lisäksi poliisivirkamies voi määrätä liikennerikkomuksista enintään 1 000 kruunun suuruisen kiinteämääräisen sakon. Asian käsittely summaarisessa menettelyssä on mahdollista myös usean rikkomuksen tapauksissa. Mainitun pykälän lisäksi on erityissäännöksiä, joissa muillekin virkamiehille on annettu toimivalta määrätä sakkorangaistuksia mainitussa pykälässä säädetyin edellytyksin.    

Seuraamuksen määrääminen summaarisessa menettelyssä voi tulla kysymykseen tapauksissa, joissa rikkomuksesta epäilty myöntää syyllisyytensä ja ilmoittaa olevansa valmis maksamaan sakon asetetussa määräajassa. Käytännössä sakon maksaminen katsotaan riittäväksi epäillyn suostumukseksi. Jos epäilty ei anna suostumustaan, asia menee tuomioistuinkäsittelyyn siihen liittyvine muutoksenhakumahdollisuuksineen. Hyväksytyllä sakkomääräyksellä on samat vaikutukset kuin lainvoimaisella tuomiolla.  

Irlanti 

Mahdollisuutta määrätä rangaistus tuomioistuinjärjestelmän ulkopuolella käytetään melko rajoitetusti. Menettelynä käytetään ”tekopaikalla sakottamista” (”on the spot fines system”). Poliisimies selvittää heti rikkomuksen tekemisen jälkeen rikkomuksesta epäillyn nimen ja osoitteen, minkä jälkeen epäillylle annetaan henkilökohtaisesti tai postitse tiedoksi vähäistä kiinteämääräistä sakkorangaistusta koskeva ilmoitus (fixed charge notice). Sakkorangaistus voidaan näin määrätä esimerkiksi vähäisistä liikennerikkomuksista, roskaamisrikkomuksista, televisiolupaan liittyvistä rikkomuksista, ruokahygieniasäännösten rikkomisesta sekä juopuneena esiintymisestä tai häiriön aiheuttamisesta yleisellä paikalla. 

Rikkomuksesta epäillyn suostumusta summaarisen menettelyn käytölle ei edellytetä. Tekopaikalla sakottamisen kautta rikkomuksesta epäillylle tarjoutuu mahdollisuus sakon maksamalla välttää asian tuomioistuinkäsittely. Jos epäilty maksaa sakon 28 päivän kuluessa ilmoituspäivästä tai sakon korotettuna 50 prosentilla 28 päivän kuluessa mainitun määräajan päättymisestä, asiaa ei syytettä nostamalla saateta tuomioistuimeen. Summaarisesti määrättävä sakko on yleensä huomattavasti pienempi kuin se, jonka tuomioistuin voi määrätä, jos asia menee sen käsiteltäväksi. Maksamatta jättämisen ja asian sitä kautta tuomioistuimeen päätymisen katsotaan olevan epäillyn oikeusturva- ja muutoksenhakukeino. Vuonna 2005 liikennerikkomuksiin liittyvistä summaarisista sakoista maksettiin noin 70 prosenttia. 

Ranska 

Tuomioistuimen ulkopuolisena rikosasioiden käsittelyjärjestelmänä on kiinteämääräisiä sakkoja koskeva menettely (englanniksi ”the procedure of fixed fines”). Siinä voidaan käsitellä rikkomuksia, jotka ovat niiden vakavuuden perusteella jaettu viiteen luokkaan. Epäillylle annetaan rikkomusta tutkivan poliisin aloitteesta sakkomääräys. Summaarisessa menettelyssä ei voida käsitellä useaa samalla kertaa tehtyä tekoa, jos jostakin niistä ei voida määrätä kiinteämääräistä sakkoa. Kiinteän sakon määrä vaihtelee rikkomuksen luokasta riippuen 4 eurosta 138 euroon, korotettuna 7 eurosta 375 euroon. 

Rikosasian käsittely päättyy, jos rikkomuksesta epäilty maksaa sakon määräajassa, joka on 45 päivää rikkomuksen tekemisestä, tai jos ilmoitus sakosta on lähetetty myöhemmin, 30 päivän kuluessa lähettämisestä. Epäilty voi sakon maksamisen asemesta saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi tai tehdä sakosta vapauttamista koskevan pyynnön, joka välitetään syyttäjälle. Jos sakkoa ei makseta määräajassa tai sakosta vapauttamista koskevaa pyyntöä ei tehdä, sakon määrää automaattisesti korotetaan syyttäjän määräyksellä. Sen antamisen jälkeenkin epäilty voi vielä saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jos tuomioistuin toteaa rikkomuksesta epäillyn syylliseksi, on sen tuomittava hänet maksamaan vähintään sakkoa tai korotettua sakkoa vastaava määrä. Tuomioistuimen ratkaisu on valituskelpoinen. 

Rikkomuksesta epäilty voi 30 päivän kuluessa siitä, kun syyttäjän määräystä koskeva ilmoitus on lähetetty, toimittaa syyttäjälle määräyksen täytäntöönpanon estävän valituksen. Poikkeuksia tästä vaikutuksesta liittyy liikennerikkomustapauksiin, joissa ilmoitus korotetusta sakosta on lähetetty ajoneuvorekisteristä ilmenevään osoitteeseen. Jos rikkomuksesta epäilty tekee sakosta vapauttamista koskevan pyynnön tai korotettua sakkoa koskevan valituksen syyttäjälle, viimeksi mainittu voi viedä asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tuomioistuin ei näissä tapauksissa saa määrätä sakkoa, joka olisi pienempi kuin summaarisessa menettelyssä määrätty sakko tai korotettu sakko olisi ollut. 

Kiinteämääräisen sakon määräämismenettelyssä käsitellään vuosittain huomattava määrä rikosasioita. Määrä on vuosina 2004 ja 2005 ollut jonkin verran yli 11 miljoonaa.  

Saksa

Saksassa ei ole tuomioistuimen ulkopuolisia rikosoikeudellisia menettelyjä, sillä perustuslain mukaan vain tuomioistuin voi määrätä rikosoikeudellisista rangaistuksista. Saksassa eräät vähäisenä pidetyt rikkomukset, erityisesti lievemmät liikennerikkomukset, on jätetty muodollisesti rikosoikeusjärjestelmän ulkopuolelle. Tällaisia rikkomuksia pidetään järjestysrikkomuksina (Ordnungswidrigkeiten) ja niistä seuraa rikosoikeudellisen rangaistuksen sijaan hallinnollinen sakko. Järjestysrikkomuksia sääntelee oma lakinsa (Ordnungswidrigkeitengesetz). 

Järjestysrikkomuksia koskevat asiat kuuluvat hallintoviranomaisten ratkaistaviksi lukuun ottamatta eräitä tapauksia, joissa syyttäminen on säädetty syyttäjän ja tuomitseminen yleisten tuomioistuinten tehtäväksi. Syyttäjä voi myös jatkaa hänelle tulleen rikosasian käsittelyä järjestysrikkomusasiana.

Järjestysrikkomusmenettelyssä sovelletaan suurelta osin rikosprosessilakia. Menettelyssä ei voida käyttää epäillyn oikeusasemaan tuntuvimmin puuttuvia pakkokeinoja kuten pidättämistä ja telepakkokeinoja, mutta esimerkiksi verinäytteen ottaminen on mahdollista. Menettelyn aloittaminen ja päättäminen on toimivaltaisen viranomaisen harkinnassa. Esitutkinnan hoitavat poliisiviranomaiset, joilla on tutkinnan suorittamisessa pitkälti samat oikeudet ja velvollisuudet kuin normaalia rikosasiaa käsiteltäessä. Viranomaisten menettelystä esitutkinnassa voidaan valittaa tuomioistuimeen. 

Järjestysrikkomuksesta on säädetty seuraamukseksi hallinnollinen sakko, jonka määrä on yleensä 5-1 000 euroa. Järjestysrikkomuksista voidaan määrätä hallinnollinen maksuseuraamus myös oikeushenkilölle, mikä ei ole mahdollista rikosten johdosta. Ennen kuin toimivaltainen viranomainen päättää sakon määräämisestä, on epäillylle varattava tilaisuus tulla kuulluksi häntä vastaan esitetystä syytteestä. Sakon määrääminen ei edellytä epäillyn suostumusta, mutta epäilty voi vastustaa sakkoa kahden viikon kuluessa, jolloin hallintoviranomainen joko itse poistaa sakon tai siirtää asian syyttäjälle, joka toimittaa asian toimivaltaiselle alioikeudelle. Jos alioikeus katsoo, että asia voidaan ottaa käsittelyyn, se voi toimittaa suullisen pääkäsittelyn ja antaa asiassa tuomion, jolloin voidaan määrätä alkuperäistä järjestyssakkoa ankarampi seuraamus. 

Alioikeus voi myös ratkaista asian antamalla päätöksen (Beschluss), jos se ei pidä suullista käsittelyä tarpeellisena eivätkä syyttäjä tai epäilty tätä vastusta. Näin toimiessaan alioikeus voi muun muassa vapauttaa epäillyn, vahvistaa sakon tai lopettaa syytteen käsittelyn, mutta ei kuitenkaan korottaa sakkoa. 

Vähäisistä järjestysrikkomuksista toimivaltainen hallintoviranomainen voi antaa varoituksen (Verwarnung) ja matalan nuhteenomaisen sakon (Verwarnungsgeld), jos asianomainen henkilö suostuu tähän heti tai viimeistään viikon kuluessa. 

Kanada

Kanadassa provinssien lainsäädännöissä on säädetty tuomioistuimen ulkopuolisesta rangaistusmenettelystä. Eri provinssien menettelyt vastaavat yleispiirteiltään toisiaan. Lainvalvontaviranomainen (peace officer) antaa suppean esitutkinnan toimitettuaan rikoksesta epäillylle sakkoilmoituksen (notice of offence). Menettelyyn ryhtyminen ei edellytä epäillyn suostumusta. Sakkoilmoitus sisältää tiedot rikollisesta teosta, soveltuvasta lainsäädännöstä, sakon määrästä, määräajasta vastineen antamiselle tai vaihtoehtoisesti sakon maksamiselle ja vastineen antamatta tai sakon maksamatta jättämisen seurauksista. Lisäksi sakkoilmoituksen yhteydessä annetaan tiedot menettelystä, jossa sakkoa voidaan vastustaa. Henkilö voi myöntää syyllisyytensä kirjallisessa vastineessaan tai pelkästään maksamalla sakon. Tällöin asian käsittely yleensä päättyy sakon maksamiseen. Jos henkilö kieltää syyllistyneensä rikokseen tai vastustaa sakon määrää, tulee hänen yleensä toimittaa kirjallinen vastine, jonka jälkeen hänelle toimitetaan kutsu saapua asian käsittelyyn tuomioistuimessa. Jos epäilty ei toimita vastinetta tai maksa sakkoa, asian käsittely jatkuu tuomioistuimessa, jossa asia voidaan ratkaista hänen poissaolostaan huolimatta. Tuomittu voi saattaa hänen poissa ollessaan annetun tuomion uudelleen tuomioistuimen tutkittavaksi.

Erillisessä liittovaltion laissa säädetyssä rikkomusmenettelyssä lainvalvontaviranomaiset voivat antaa rikesakkovaatimuksen rikkomuksesta epäillylle henkilölle. Menettelyyn ryhtyminen ei edellytä epäillyn suostumusta. Lainvalvontaviranomaisella on aina valta harkita tapauskohtaisesti, onko sakon antaminen tarpeen. Asian käsittely päättyy, jos henkilö maksaa vaaditun sakon. Epäillyllä on aina oikeus saada asia käsitellyksi tuomioistuimessa. Jos henkilö ei maksa sakkoa tai pyydä tuomioistuinkäsittelyä, asian käsittely jatkuu tuomioistuimessa, jossa asia voidaan ratkaista hänen poissaolostaan huolimatta. Tuomittu voi saattaa hänen poissa ollessa annetun tuomion uudelleen tuomioistuimen tutkittavaksi. Vaikka kyseessä olevasta rikkomuksesta olisi osavaltion rikoslaissa säädetty rangaistukseksi vankeutta, rikkomusmenettelyssä ei voida määrätä kuin sakkoa. 
 
2.3 Nykytilan arviointi 
Perustuslakiin liittyvät kysymykset   

Perustuslakiin liittyviä kysymyksiä arvioitaessa on otettava huomioon erityinen pyrkimys perustuslaista poikkeuksia säätävien poikkeuslakien käytön välttämiseen. Perustuslain esitöissä todetaan, että vaikka mahdollisuus säätää poikkeuslakeja edelleen säilyy, pitäisi niihin turvautua vain poikkeustapauksissa (PeVM 10/1998 vp ja HE 1/1998 vp). Rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä uudistettaessa on luontevaa lähteä siitä, että myös niitä koskevia jo voimassa olevia poikkeuslakeja on tarkasteltava kriittisesti ja pyrittävä uudistuksen myötä saamaan lainsäädännölle sellainen sisältö, joka on sopusoinnussa uuden perustuslain kanssa ja joka voidaan toteuttaa tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä. 

Kuten johdannossa jo todettiin, rangaistusmääräyslaki ja rikesakkolaki on aikanaan säädetty poikkeuslakeina perustuslain säätämisjärjestyksessä. Ensiksi mainitun kohdalla lainsäätämisjärjestykseen vaikuttivat tuomiovallan siirtäminen tuomioistuinten ulkopuolelle ja muutoksenhakuoikeuden rajoittaminen. Perustuslakivaliokunta (PeVL 1/1982 vp) kiinnitti huomiota siihen, että hallitusmuodon 2 §:n 4 momentin mukaan tuomiovaltaa käyttivät riippumattomat tuomioistuimet, ylimmässä oikeusasteessa korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus. Hallitusmuodon 53 §:n mukaan korkein oikeus käytti ylintä tuomiovaltaa oikeusasioissa sekä valvoi tuomarien lainkäyttöä. Valiokunnan mukaan kysymyksessä oli määrällisesti ja laadullisesti merkittävä tuomiovallan siirto riippumattomilta tuomioistuimilta hallintoviranomaisille. Tällaisessa tuomiovallan käytön siirtämisessä korostuu kansalaisten oikeusturvan tarve. Perustuslakivaliokunnan mukaan muutoksenhaku rikesakkotuomarin päätöksestä olisi tullut sallia varsinaisin muutoksenhakukeinoin. 

Rangaistusmääräyslain säätämisen yhteydessä tuomiovaltaa siirrettiin tuomioistuimelta syyttäjille, minkä vuoksi asian käsittelyn yhteydessä kiinnitettiin huomiota samanlaisiin näkökohtiin kuin rikesakkolain säätämisen yhteydessä. Perustuslakivaliokunta viittasi myös tätä asiaa koskevassa lausunnossaan (PeVL 12/1993 vp) hallitusmuodon 2 §:n 4 momenttiin. Valiokunnan mukaan tuomiovallan siirtymä tuomioistuinorganisaation ulkopuolelle oli merkittävä. Hallitusmuodon edellyttämästä lainkäytön riippumattomuudesta voitiin tavallisella lailla säätää vain rajoitettuja ja tuomiovallan käytön kannalta vähämerkityksisiä poikkeuksia. 

Lainsäätämisjärjestyksiin aikanaan vaikuttaneet perustuslailliset kysymykset eivät ole poistuneet perustuslain säätämisen myötä. Lain 3 §:n 3 momentin mukaan tuomiovaltaa käyttävät riippumattomat tuomioistuimet, ylimpinä tuomioistuimina korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus. Perustuslain 99 §:n mukaan ylintä tuomiovaltaa rikosasioissa käyttää korkein oikeus, joka valvoo lainkäyttöä omalla toimialallaan. 

Tuomiovallan siirtämisen osalta on huomioon otettava myös se, että tulevaisuudessa saattaa ilmetä tarvetta lisätä rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn piiriin kuuluvia rikostyyppejä. Viime vuosina rikkomuksia on siirretty käsiteltäväksi rangaistusmääräysmenettelyn asemesta rikesakkomenettelyssä. Perustuslain kannalta ei ole ongelmatonta, että poikkeuslailla tuomioistuimilta syyttäjälle siirrettyä tuomiovaltaa siirretään edelleen poliisille ilman, että järjestelmän oikeusturvatakeita parannetaan. 

Asian tuomioistuimen käsiteltäväksi saattamisen ja muutoksenhakuoikeuden kannalta merkityksellinen on otettava huomioon perustuslain 21 §, jonka mukaan jokaisella on oikeus saada oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan koskeva päätös tuomioistuimen tai muun riippumattoman lainkäyttöelimen käsiteltäväksi ja jonka mukaan oikeus hakea muutosta turvataan lailla. Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen (SopS 19/1990) 6 artiklan 1 kappaleen mukaan jokaisella on oikeus oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa silloin, kun päätetään hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan tai häntä vastaan nostetusta rikossyytteestä. Sopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 2 artiklan mukaan jokaisella rikoksesta tuomitulla on oikeus saada syyllisyyskysymys tai tuomittu rangaistus tutkittavaksi ylemmässä tuomioistuimessa. Oikeuteen voidaan tehdä poikkeuksia lain määräämien vähäisten rikosten kohdalla tai tapauksissa, joissa ylin tuomioistuin on toiminut ensimmäisenä asteena tai vapauttavan tuomion saanut henkilö on muutoksenhakuasteessa todettu syylliseksi. 

Myös kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (SopS 8/1976) 14 artiklassa on määräyksiä asian tuomioistuimessa käsittelemisestä ja muutoksenhakuoikeudesta. Artiklan 1 kappaleen mukaan päätettäessä rikossyytteestä henkilöä vastaan jokaisella on oikeus oikeudenkäyntiin laillisesti perustetun toimivaltaisen, riippumattoman ja puolueettoman tuomioistuimen edessä. Artiklan 5 kappaleessa määrätään, että jokaisella rikoksesta tuomitulla on oikeus saada syyllisyyskysymys ja tuomittu rangaistus tutkittavaksi ylemmässä tuomioistuimessa lain mukaisesti. 

Mitä tulee ensinnäkin kieltoon hakea muutosta käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan ratkaisuun, perusteita sen säilyttämiseen ei ole. Edellä käsitellyt perustuslakivaliokunnan kannanotot, perustuslain säännökset ja ihmisoikeussopimusten määräykset puhuvat pikemminkin muutoksenhakuoikeuden puolesta. Rikesakkolain säätämisen yhteydessä muutoksenhakukiellon tueksi esitettiin järjestelmän saaminen nopeaksi ja se, että on oikeusturvan kannalta riittävää, että asiaa ei enää voida saattaa toisen tuomioistuimen käsiteltäväksi (HE 19/1981 vp, s. 4 ja 13). Näistä perusteista varsinkin jälkimmäistä voidaan arvostella, koska rikesakkomenettely ei summaarisena menettelynä kiinnitä erityistä huomiota oikeusturvanäkökohtiin. Koska rikesakon määräämistä ja rikesakkomääräyksen vastustamista koskevaa lainsäädäntöä on muutenkin syytä muuttaa ja yksinkertaistaa sekä rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä on syytä mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistaa, rikesakkoratkaisuja koskevan muutoksenhakuoikeuden lainsäädännöllinen järjestäminen riippuu uudistuksen sisällöstä kokonaisuudessaan.     
         
Rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn perustuslaillisena ongelmana on säilynyt merkittävä rikosoikeudellisen tuomiovallan käyttäminen riippumattomien tuomioistuimien ulkopuolella. Sellaiseen tuomiovallan käyttämiseen liittyy se, että tässä esityksessä eräiden valvontaa suorittavien virkamiesten ratkaisutoimivaltaa ehdotetaan laajennettavaksi huomattavaan osaan niistä rikosasioista, jotka tällä hetkellä ratkaistaan syyttäjien antamilla rangaistusmääräyksillä. Tähän liittyen oikeusturvan toteuttaminen vaatii erityistä huomiota. 

Asianosaisten suostumus ja muut oikeusturvaa vahvistavat keinot  

Oikeusturvanäkökohtien korostamiseen liittyy myös se, että vaikka sinällään rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn on katsottu täyttävän vaatimukset rikoksesta epäillyn oikeudesta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, rikoksesta epäillyn on oltava aktiivinen saadakseen asian siirretyksi tuomioistuinkäsittelyyn. Tämä saattaa esimerkiksi johtaa siihen, että rangaistusvaatimuksen tai rikesakkomääräyksen saanut ei taloudellisista syistä kustannuksia välttääkseen vastusta rangaistusmääräystä tai saata rikesakkoasiaa tuomioistuimen tutkittavaksi, vaikka pitää itseään syyttömänä. Jos rikkomuksesta epäilty ei ole valmis hyväksymään asian käsittelemistä ja ratkaisemista summaarisessa menettelyssä, asia tulisi saattaa eteenpäin tavallisessa rikosprosessuaalisessa järjestyksessä rikkomusta tutkivan esitutkintaviranomaisen ja rikkomukseen nähden näyttövelvollisen virallisen syyttäjän toimesta. Tämän näkökohdan toteutumista voitaisiin edistää edellyttämällä rikkomuksesta epäillyn suostumusta summaarisen menettelyn käyttämiseen. Kansainvälisen vertailun tiedoista ilmenee, että useissa maissa summaarisen menettelyn käyttäminen tapahtuu rikkomuksesta epäillyn suostumuksella, joka voidaan osoittaa seuraamuksen maksamisella.    

Suostumuksen pyytäminen tulee erityisesti kysymykseen silloin, kun epäiltyä kuullaan henkilökohtaisesti rikkomuksen tapahtumapaikalla tai muuten välittömästi epäillyn rikkomuksen tekemisen jälkeen taikka kun rangaistusvaatimusta tai rikesakkomääräystä ollaan antamassa hänelle henkilökohtaisesti tiedoksi. Rikesakkomenettelyyn on luotu menettelytapoja, joihin rikkomukseen epäillyltä pyydettävää suostumusta ei ole helppoa yhdistää. Niissä tapauksissa rikkomuksesta epäiltyä ei tarvitse kuulla rikkomuksesta ennen rikesakkomääräyksen antamista eikä rikesakkomääräystä tarvitse antaa hänelle henkilökohtaisesti tiedoksi. Tämä koskee ensinnäkin rikesakkolain 8 §:n 2 momenttia, jonka mukaan rikesakkomääräys voidaan lähettää postitse epäillyn osoitteeseen, jos kyseessä on moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehty liikennerikkomus, johon syyllistyneen henkilöllisyys on välittömästi todettu. Tämän menettelytavan yhteydessä on mahdollista kuitenkin tiedustella epäillyn suostumusta asian käsittelyyn ja ratkaisemiseen summaarisessa menettelyssä. 

Rikesakkolain 2 a luvussa ovat puolestaan säännökset rikesakkomääräyksen antamisesta eräistä moottorikäyttöisellä ajoneuvoilla tehdyistä rikkomuksista ilman ajoneuvon kuljettajan selvittämistä. Myös viimeksi mainitussa tapauksessa rikesakkomääräys lähetetään postitse. Tässäkin tapauksessa voitaisiin edellyttää epäillyn suostumusta rikesakkomenettelyn käyttämiseen. Tämä kuitenkin aiheuttaisi lisätyötä rikesakkoasioita käsitteleville poliisiviranomaisille ja lisävaivaa rikkomuksista epäillyille henkilöille verrattuna nykyiseen sääntelyyn, jonka mukaan menettelyn hyväksyttämättä jättäminen on ilmaistava vastustamisella. 

Rikesakkolain 2 a luvussa säädettyjä erityisiä toimintatapoja on perusteltu (HE 16/2005 vp) menettelyn nopeudella, halpuudella ja poliisivoimavaroja vapauttavalla luonteella. Eduskunnan lakivaliokunta piti rikesakkolain 2 a lukuun ehdotettua ajoneuvon haltijan vastuuta periaatteellisista syistä kannatettava varsinkin, kun lakiehdotuksessa ei luovuttu rikosoikeudellisesta syyllisyysperiaatteesta (LaVM 14/2005 vp). Muutokset eivät tarkoittaneet näyttövelvollisuuden siirtämistä rikesakkomääräyksen saaneelle henkilölle, vaan uusilla säännöksillä käynnistetään menettely rikesakon määräämiseksi. 

Nyt kysymyksessä olevassa summaaristen rikosprosessimenettelyjen uudistamisessa ei ole aiheellista puuttua kysymyksessä oleviin äskettäin eli 1 päivänä huhtikuuta 2006 voimaan tulleisiin säännöksiin muuten kuin eräiden uudistukseen muuten liittyvien yksityiskohtien osalta. Säännösten käytännön toimivuudestakaan ei ole vielä riittävästi tietoa. Kyseessä olevan lainsäädännön taustalla olevat tavoitteet ja niihin yhdistetyt oikeusturvan takeet huomioon ottaen hyväksyttäviä perusteita voidaan katsoa olevan sille, että rikesakkomääräyksen saaneet asetetaan rikkomusasian käsittelyssä erilaiseen asemaan riippuen siitä, minkälaisessa menettelyssä rikesakkomääräys on annettu. Näin ollen rikesakkolain 2 a luvussa tarkoitetuissa tapauksissa voitaisiin edellyttää rikesakkomääräyksen saaneen erikseen ilmoittamaa vastustusta asian saattamiseksi käsiteltäväksi tavallisessa rikosprosessissa. 

Kysymyksiin oikeusturvasta ja suostumuksesta asian käsittelyyn summaarisessa menettelyssä liittyy rikkomuksen asianomistajan suostumus. Asianomistajan toissijainen syyteoikeus sekä mahdollisuus saada syyteasian yhteydessä toteutettua rikkomukseen perustuva yksityisoikeudellinen vaatimus eli käytännössä vahingonkorvausvaatimus ovat rangaistusmääräysmenettelyssä turvatut siten, että menettelyn käyttäminen edellyttää asianomistajan suostumuksen. Rikesakkorikkomuksilla ei yleensä ole asianomistajaa, mutta rikesakkomenettelyn käyttöalan mahdollinen laajentaminen tulevaisuudessa saattaa muuttaa tilannetta. Rangaistusmääräysmenettelyyn liittyvät edellä mainitut asianomistajaa koskevat näkökohdat liittyvät myös rikesakkomenettelyyn, jonka käyttäminen ei siis nykyisin edellytä hänen suostumustaan. Asianomistajan tahtoon tulee kuitenkin voimassa olevan lainkin mukaan tarvittaessa kiinnittää huomiota, koska rikoslain 2 a luvun 10 §:n 2 momentin 2 kohdan mukaan rikesakkoa ei saa määrätä, jos on ilmeistä, että asianomistaja tulee rikkomuksen johdosta tekemään syyttämispyynnön syyttäjälle tai poliisille taikka esittämään vahingonkorvausvaatimuksen. Asianomistajan oikeusturvan korostamiseksi ja tilanteen selkeyttämiseksi lakia tulisi muuttaa niin, että myös rikesakkomenettelyn käyttäminen edellyttää asianomistajan nimenomaista suostumusta. 

Asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksien ei tarvitse eikä ehkä ole syytäkään olla ulottuvuudeltaan vastaavia. Vaikka asianomistajalla onkin toissijainen syyteoikeus ja siihen liittyvä oikeus vaatia tiettyä rangaistusta rikkomuksesta epäillylle, käytännössä asianomistajan intressi liittyy mahdolliseen vahingonkorvausvaatimukseen. Sen esittämisen kannalta merkitystä on suostumisella tiettyyn menettelyyn. Sen sijaan rikkomuksesta epäillyn kannalta käytännön merkitystä on menettelyn lisäksi menettelyssä määrättävällä rangaistuksella ja menettämisseuraamuksella, jotka rikkomukseen syylliseksi katsottu joutuu suorittamaan. Näin ollen rikkomuksesta epäillyn suostumuksen olisi koskettava myös hänelle menettelyssä vaadittavaa tai määrättävää seuraamusta.         

Suostumuksen antaminen asian ei ole ainoa keino vahvistaa oikeusturvaa sen vastapainoksi, että tuomiovaltaa kysymyksessä olevien rikkomusten osalta käytetään riippumattoman tuomioistuinlaitoksen ulkopuolella. Lisäksi suostumuksen sitovaan vaikutukseen tulisi voida esimerkiksi ylimääräisen muutoksenhaun kautta puuttua niissä tapauksissa, joissa sitä ei ole annettu pätevästi. Epäillyn asemaa olisi omiaan vahvistamaan se, että hänen jättäessään suostumatta rikesakkomääräyksen antamiseen asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä, jolloin esimerkiksi virallinen syyttäjä voisi nykyisestä poiketen tehdä syyttämättäjättämispäätöksen viemättä asiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Asian käsittely tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä johtaisi myös siihen, että rikesakkoasioita koskeva kielto hakea muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun käytännössä poistuisi. 

Ylimääräistä muutoksenhakua, väärälle henkilölle annetun määräyksen poistamista sekä kirjoitus- ja laskuvirheen korjaamista koskevien säännösten tarkistaminen ja yhtenäistäminen koskemaan kaikissa tapauksissa sekä rangaistusmääräysmenettelyä että rikesakkomenettelyä vastaavia menettelyjä ovat omiaan parantamaan oikeaan aineelliseen lopputulokseen pääsemistä ja siten edistämään epäillyn oikeusturvan toteutumista. 

Määräysten antamiseen toimivaltaiset virkamiehet 

Tuomioistuinlaitoksen ulkopuoliseen tuomiovaltaan liittyy kysymys sitä käyttävistä virkamiehistä. Mainittu kysymys on puolestaan yhteydessä rajallisten viranomaisvoimavarojen tarkoituksenmukaiseen käyttöön. Tuomioistuinlaitoksen voimavarojen riittävyyden ohella viime vuosina on kiinnitetty huomiota syyttäjien työmäärään. Perusteltuna lähtökohtana on rikosasioidenkin käsittelyssä pyrkiä yksinkertaisiin menettelytapoihin, joissa mahdollisuuksien mukaan pudotetaan pois työvaiheita, kunhan se voi tapahtua epäillyn oikeusturvaa vaarantamatta ja kunhan oikeusturvan toteutumiseen kiinnitetään erityistä huomiota. 

Rangaistusmääräysmenettelyssä valvontaa suorittava virkamies eli poliisimies, tullimies, rajavartiomies tai erävalvoja määrittää rangaistusvaatimusta laatiessaan päiväsakoin suoritettavan sakkorangaistuksen, jonka virallinen syyttäjä yleensä vahvistaa sellaisenaan rangaistusmääräyksen antamisen yhteydessä. Rangaistusvaatimusta laadittaessa valvontaa suorittavalla virkamiehellä on käytettävissään sisäasiainministeriön julkaisu ”Käsikirja seuraamusten määräämiseksi rangaistusvaatimus- ja rikesakkoasioissa”, jossa määritetään rikkomuksia varten normaalipäiväsakot ja tavallisesta poikkeavia tapauksia varten sakkoliukumat. Käsikirjaa päivitetään muutaman vuoden välein, viimeisin versio on julkaistu vuoden 2005 lopussa. Käsikirja ei ole sitova, mutta sillä on huomattava merkitys rangaistusvaatimuksen laatimisen lisäksi syyttäjien ja tuomioistuimien toiminnassa ja sillä edistetään merkittävästi yhtenäiseen rangaistuskäytäntöön pääsemistä. 

Käytännössä rangaistusvaatimusten mukaiset sakkorangaistukset vahvistetaan rangaistusmääräyksissä sellaisinaan. Vuonna 2005 rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltiin 240 771 asiaa. Niistä 94,6 prosentissa (227 855 sakkoa) sakko määrättiin vaaditun mukaisena. Syyttäjä luottaa ratkaisua tehdessään pitkälti teko-olosuhteisiin paremmin perehtyneen valvontaa suorittavan virkamiehen arvioon, koska syyttäjän käsittelyn pohjana ovat kirjallisesta materiaalista eli rangaistusvaatimuksesta ilmenevät suhteellisen vähäiset tekoa koskevat tiedot. 

Kaiken kaikkiaan perustellulta vaikuttaa se, että valvontaa suorittaville virkamiehille annettaisiin oikeus antaa sakkomääräyksiä. Vaikka siinä yhteydessä ei laajennettaisi tuomioistuinten ulkopuolella käytettävän tuomiovallan piiriin kuuluvien rikosasioiden joukkoa, epäillyn oikeusturvaan tulisi kiinnittää erityistä huomiota. Oikeudellista ratkaisutoimintaa siirtyisi lakimieskoulutuksen saaneilta syyttäjiltä virkamiehille, joilla sellaista taustaa ei yleensä ole. Harkittava on myös sitä, mitkä virkamiehet tulisivat tällaisen sakottamisoikeuden piiriin ja kuinka vakavia tekoja se tulisi koskemaan. 

Epäillyn oikeusturvaa vahvistavaan suuntaan olisi ensinnäkin vaikuttamassa se, että hänen tulisi suostua asian käsittelyyn ja ratkaisemiseen sakon määräämiseen johtavassa summaarisessa menettelyssä. Jos suostumusta ei annettaisi, asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Valvontaa suorittavan virkamiehen määräämää maksamatta jäänyttä sakkoa ei myöskään tulisi voida muuntaa vankeudeksi. Jos valvontaa suorittavien virkamiesten sakotustoimivallan ulkopuolelle suljettaisiin vakavimmat rikkomukset ja raja vedettäisiin esimerkiksi 20 päiväsakkoon, vankeudeksi muuntamisen ulkopuolelle jääviä sakkorangaistuksia koskeva rajaus vastaisi suurin piirtein voimassa olevan lain mukaista. Rikoslain 2 a luvun 6 §:n 4 momentin mukaan rangaistusmääräysmenettelyssä annettua, enintään 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ei muunneta vankeudeksi. 

Valvontaa suorittavien virkamiesten sakottamistoimivallan ylärajan asettaminen 20 päiväsakon sakkorangaistuksiin tarkoittaisi sitä, että vain harvat nykyisin rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltävät asiat tulisivat enää syyttäjille. Vuonna 2005 rangaistusmääräyksin määrätyistä sakoista 208 420 oli enintään 20 päiväsakon suuruisia. 

Nykyisen lainsäädännön mukaan rangaistusvaatimuksen voivat antaa poliisimies, tullimies, rajavartiomies ja erävalvoja. Näistä viimeksi mainitulle toimivalta vaatimuksen antamiseen on annettu varsin äskettäin eli vuoden 2006 alussa voimaan tulleella lailla metsähallituksen erävalvonnasta (1157/2005). Lain valmistelun ja eduskuntakäsittelyn yhteydessä erävalvojat on asetettu eri asemaan kuin muut rangaistusvaatimuksen antamiseen oikeutetut virkamiehet, mikä ilmenee lain sisällöstäkin. Erävalvojan antaman rangaistusvaatimuksen edellytyksenä ovat rikkomuksesta epäillyn suostumus rangaistusmääräysmenettelyyn ja rangaistusvaatimukselle asetettu 20 päiväsakon yläraja. Sellaiseen vaatimukseen perustuvaa sakkorangaistusta ei saa myöskään muuntaa vankeudeksi. Erävalvojien toimivallan pikaista laajentamista edelleen myös sakon määräämisen puolelle ei voida pitää perusteltuna. Sama koskee myös sakkovaatimuksen antamistoimivallan laajentamista.       

Rikosoikeudellinen laillisuusperiaate           

Summaarisiin rikosprosessimenettelyihin liittyy ongelmia myös rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta. Perustuslain 8 §:n mukaan ketään ei saa pitää syyllisenä rikokseen eikä tuomita rangaistukseen sellaisen teon perusteella, jota ei tekohetkellä ole laissa säädetty rangaistavaksi. Rikoksen määritteleminen laissa säädettäväksi teoksi on saanut ilmauksensa myös rikoslain 3 luvun 1 §:n 1 momentissa, Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen 7 artiklan 1 kappaleessa sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen 15 artiklan 1 kappaleessa. 

Eduskunnan perustuslakivaliokunta on järjestyslain (612/2003) säätämisen yhteydessä (PeVL 20/2002 vp) ja rikosoikeuden yleisiä oppia koskevan lainsäädännön säätämisen yhteydessä (PeVL 31/2002 vp) pitänyt rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta ja perustuslain 80 §:kin huomioon ottaen ongelmallisena sitä, että rikesakon liittäminen rikkomuksen seuraamukseksi perustuu asetukseen eli rikesakkorikkomuksista annettuun asetukseen. Perustuslain mainitun pykälän 1 momentin mukaan lailla on säädettävä yksilön oikeuksien ja velvollisuuksien perusteista sekä asioista, jotka perustuslain mukaan muuten kuuluvat lain alaan. Rikesakon käyttämisen yleisen puitteet asettava rikoslain 2 a luvun 9 § ei valiokunnan käsityksen mukaan tältä osin täytä laillisuusperiaatteen vaatimuksia.    

Rikosoikeudelliseen laillisuusperiaatteeseen liittyy lainsäätäjälle suunnattu epämääräisen rikoslainsäädännön kielto. Rangaistussäännösten tulee olla täsmällisiä ja tarkkarajaisia. Laillisuusperiaatteen tähän puoleen liittyy kysymys blankorangaistussäännöksistä, joiden käytön yhteydessä varsinainen rangaistussäännös (rangaistusuhan asettaminen) ja tunnusmerkistö (teonkuvaus eli rangaistavan käyttäytymisen kuvaus) on erotettu toisistaan. Laillisuusperiaatteen täsmällisyysvaatimuksen kannalta ongelmallisesti tällaisen hajauttamisen seurauksena rangaistavan käyttäytymisen sisällön selvittäminen saattaa olla hyvinkin työlästä. 

Eduskunnan perustuslakivaliokunta on useassa yhteydessä ottanut kantaa väljien ja avoimien blankorangaistussäännösten käyttämiseen (esimerkiksi PeVL 15/1996 vp, 20/1997 vp ja 31/2002 vp). Valiokunnan mukaan hallituksen onkin aiheellista selvittää, missä määrin tällaiseen tekniikkaan perustuva voimassa oleva rikosoikeudellinen sääntely vastaa rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen vaatimuksia, ja ryhtyä selvityksen perusteella mahdollisesti tarvittaviin toimiin sääntelyn tarkistamiseksi. Eduskunnan vastauksessa hallituksen esitykseen rikosoikeuden yleisiä oppeja koskevan lainsäädännön uudistamiseksi (EV 261/2002 vp) onkin eduskunnan lausumissa edellytetty rikesakkosäännösten uudistamistoimenpiteiden lisäksi ryhtymistä perustuslakivaliokunnan esiin tuomiin toimenpiteisiin. 

Rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta asianmukaisena ei voida pitää sitä, että rikesakko liitetään tiettyjen rikkomusten rangaistukseksi asetuksessa. Sääntelyn lakiin siirtämisen yhteydessä on kiinnitettävä tarpeen mukaan huomiota sen tarkistamiseen laillisuusperiaatteen edellyttämän rikoslainsäädännön täsmällisyysvaatimuksen mukaisella tavalla. Asetuksessa oleva sääntely perustuu blankosäännösten käyttämisen kautta tai muuten osittain lainsäädäntöratkaisuun, jossa varsinainen rangaistussäännös ja tunnusmerkistö on erotettu toisistaan. 

Rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta ongelmallisena ei voida pitää rikoslain 2 a luvun 3 §:n 2 momentin ja päiväsakon rahamäärästä annetun asetuksen (609/1999) 7 §:n mukaista sääntelyä. Rikoslain säännöksen mukaan asetuksella voidaan säätää, että tietyistä rikoksista määrättävän sakon kokonaisrahamäärä on korotettava samanlaatuisesta rikoksesta määrättävän suurimman rikesakon suuruiseksi. Asetuksen pykälän mukaan kokonaisrahamäärän korottaminen koskee eräitä tieliikenteen ja vesiliikenteen ylinopeusrikoksia. Sakkorangaistus säädetään mainittujen rikosten seuraamukseksi jo laissa. Kokonaisrahamäärään korottamiseen ei myöskään liity tunnusmerkistön tarkkarajaisuutta koskevia kysymyksiä. 

Mahdollisuus määrätä sakko tai rikesakko samasta rikkomuksesta    

Perustuslain 6 §:n 1 momentin mukaan ihmiset ovat yhdenvertaisia lain edessä. Nykylainsäädännön ongelmana yhdenvertaisuusnäkökulmasta on se, että asia voi sattumanvaraisesti päätyä käsiteltäväksi tietyssä menettelylajissa. Sama asia voi joissakin tapauksissa periaatteessa päätyä käsiteltäväksi rangaistusmääräysmenettelyssä tai rikesakkomenettelyssä taikka käsiteltäväksi vaihtoehtoisissa käsittelyjärjestyksissä (tavallinen käsittelyjärjestys tai niin sanottu poissaolokäsittely) käräjäoikeudessa. 

Yhdenvertaisuuteen ja rikosoikeudelliselta järjestelmältä edellytettävään seuraamusten määräämiseen ennustettavuuteen liittyy se, että nykyisin samasta rikkomuksesta voidaan määrätä sakko tai rikesakko. Kun menettelylajin valinnalla on merkitystä epäillyn oikeusturvakeinoille ja jopa rikosvastuun toteutumiselle, on epäyhtenäisen oikeuskäytännön vaaraan kiinnitettävä huomiota. Arvioinnin yhteydessä on erityisesti otettava huomioon se, että rikesakkoa ei voida muuntaa vankeudeksi mutta päiväsakoin määrätty sakkorangaistus voidaan pääsääntöisesti muuntaa. Tosin viimeksi mainittu näkökohta menettää merkitystään, jos valvontaa suorittaville virkamiehille annetaan oikeus määrätä pieniä muuntokelvottomia sakkorangaistuksia. Epäyhtenäisen ja yhdenvertaisuutta loukkaavan käsittelyn vaaraa ei pystytä täysin torjumaan sisäasiainministeriön julkaisemalla rangaistusvaatimuksia ja rikesakkomääräyksiä koskevalla käsikirjalla. 

Rikoslain 2 a luvun 10 §:n 2 momentissa on rikesakon käyttämistä ohjaava säännös, joka joiltakin osin ohjaa rikesakon käyttämistä myös rangaistuslajin valintatilanteissa. Rikesakkoa ei saa määrätä esimerkiksi, jos rikkomus on ollut omiaan aiheuttamaan muunlaista kuin vähäisenä pidettävää vaaraa tai haittaa taikka jos rikkoja on menettelyllään osoittanut piittaamattomuutta lain kielloista tai käskyistä. Rangaistuslajin valintaa sakon ja rikesakon välillä saatetaan ohjata myös lainsäädännön perusteluissa. Järjestyslain 19 §:n yksityiskohtaisissa perusteluissa (HE 20/2002 vp) todetaan lain 16 §:n mukaisten järjestysrikkomusten osalta, että rikesakon tulisi olla pääsääntö, ja vain vakavimmista rikkomuksista tulisi tuomita päiväsakkoa. 

Rangaistuslajin valintaa sakon ja rikesakon välillä voidaan pitää vaikeampana kuin esimerkiksi valintaa sakon ja vankeuden välillä. Viimeksi mainitussa tapauksessa on yleensä erityisesti vastaajan aikaisemman rikollisuuden ja teon ominaispiirteiden perusteella varsin selvää, kumpaan mainituista rangaistuksista päädytään. Sakon ja rikesakon välillä tapahtuvaa lajinvalintaa on myös melko vaikeata ohjata rikoslain 2 a luvun 10 §:n 2 momentissa olevalla tai vastaavalla esimerkiksi rikoslain 6 lukuun sijoitettavalla lajinvalintasäännöksellä. Rikoksentekijöiden yhdenvertaisen kohtelun edistämiseksi ja rikosoikeudellisen seuraamusjärjestelmän käytön ennustettavuuden parantamiseksi olisi syytä muuttaa voimassa olevaa sääntelyä niin, että rikesakko tulisi ainoaksi rangaistukseksi niistä rikoksista, joista se nyt on säädetty vaihtoehtoiseksi rangaistukseksi toisen rangaistuksen, käytännössä sakon kanssa.        

Menettelyjen yhtenäistämistarpeeseen ja voimavarojen tehokkaaseen käyttöön liittyvät näkökohdat  

Rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä koskevat säädökset ovat tulleet voimaan eri aikoina, eikä niiden suhdetta toisiinsa ole juurikaan pohdittu. Sen vuoksi näiden menettelyiden välillä on nykyisin perustavanlaatuisia perusteettomia eroja. Rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn muodostaman kokonaisuuden arvioiminen on tullut entistä tärkeämmäksi sen vuoksi, että viime vuosina entistä useampi rikos on siirretty käsiteltäväksi rikesakkomenettelyssä rangaistusmääräysmenettelyn sijasta. Tavoitteena on myös löytää summaarisiin prosessimenettelyihin oikeudenmukainen tasapaino toisaalta oikeusturvan ja toisaalta voimavarojen tehokkaaseen käyttöön perustuvien näkökohtien välillä. Osittain tämä tavoite ja pyrkimys menettelyjen yhdenmukaistamiseen liittyvät perustuslaillisiin kysymyksiin, joita on jo käsitelty edellä.  

Rikkomuksesta epäillyn suostumukseen liittyvät kysymykset 

Edellä on jo perustuslakiin liittyvien kysymysten yhteydessä käsitelty asianosaisten suostumuksen merkitystä. Rikkomuksesta epäillyn suostumukseen liittyvän sääntelyn pitäisi mahdollistaa suostumuksen antaminen senkin jälkeen, kun hän ensin on kieltäytynyt sitä antamasta. Epäilty voi asiaa tarkemmin harkittuaan päätyä siihen, että asian ratkaiseminen summaarisessa menettelyssä valvontaa suorittavan virkamiehen esittämällä tavalla on oikea ja oikeudenmukainen tapa saattaa asia päätökseen. Jälkikäteisellä suostumuksen antamismahdollisuudella voidaan estää asioiden tarpeetonta käsittelyä tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Tämä jälkikäteinen suostumus voitaisiin osoittaa sakon tai rikesakon maksamisella. Käytännön näkökohdat puhuvat sen puolesta, että muuten kuin maksamalla tapahtuvaa jälkikäteistä suostumusta ei tulisi ottaa käyttöön. Muulla tavoin annettavan jälkikäteisen suostumuksen tulemista asiaa hoitavan virkamiehen tietoon on vaikeaa järjestää käytännössä. Sen sijaan maksut ja osasuoritukset ovat helposti tarkistettavissa Oikeusrekisterikeskusten tiedoista.         

Rikkomuksesta epäillyn suostumukseen liittyy kysymys päiväsakon rahamäärää koskevan selvityksen toimittamismahdollisuudesta. Suostumuksen antamisen yhteydessä epäillyn tietoon tulisi rikkomuksesta määrättävä rangaistus, joka myös olisi suostumuksen kohteena. Epäilty ei kuitenkaan välttämättä suostumuksen antamisen yhteydessä pysty ottamaan huomioon kaikkia päiväsakon rahamäärään vaikuttavia seikkoja, hänellä ei myöskään välttämättä ole tietoa kaikista sellaisista seikoista. Tämän vuoksi olisi oltava mahdollista, että hän voi erikseen toimittaa selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista sakkorangaistuksen määräävälle virkamiehelle, jonka myös tulisi ottaa selvitys huomioon mahdollisuuksien mukaan. On järkevää pyrkiä siihen, että rikkomuksia ohjautuisi mahdollisimman vähän käsiteltäviksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä ainoastaan päiväsakon rahamäärää koskevien epäselvyyksien vuoksi ja niistä johtuvien suostumusten antamatta jättämisten johdosta. Mahdollisuus toimittaa selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista muutenkin edistäisi rikoslain 2 a luvun 2 §:ssä tarkoitetun sakotettavan maksukykyyn nähden kohtuullisen päiväsakon rahamäärän vahvistamista. 

Selvityksen toimittamismahdollisuus on sinällään jo käytännön ja lainsäädännön mukaan olemassa nykyisinkin. Rangaistusmääräysmenettelyssä rangaistusvaatimuksen saanut, joka ei ole vastustanut vaatimusta, voi käytännössä toimittaa syyttäjälle asiakirja-aineistoa ja muuta yksityisluonteista kirjallista selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista, vaikka siitä ei laissa säädetäkään (HE 74/1998 vp). Rangaistusmääräyslain 11 §:n 3 momentissa puolestaan säädetään, että jos rangaistusvaatimuksen saanut vastustaa vaatimusta yksinomaan päiväsakon rahamäärän osalta, rangaistusmääräyksen antaja voi hänelle toimitetun selvityksen perusteella antaa rangaistusmääräyksen rangaistusvaatimuksen saaneen vaatimalla tavalla viemättä asiaa tuomioistuimeen.  

Päiväsakon rahamäärää koskevan selvityksen toimittamismahdollisuus olisi kuitenkin syytä rajata niihin tapauksiin, joissa asia menee virallisen syyttäjän ratkaistavaksi. Niissä tilanteissa rikkomuksesta epäillyllä olisi käytännössä aikaa toimittaa selvitystä ennen asian ratkaisemista. Poliisimies, tullimies ja rajavartiomies määräisivät sakon pääsääntöisesti heti sakkomääräyksellä. Selvityksen saaminen asiaa käytännössä hoitavan valvontaa suorittavan virkamiehen tietoon voi olla myös hankalaa.      

Virkamiesten toimivaltaan ja yleiset summaarisiin menettelyihin liittyvät kysymykset    

Rikesakkomenettelyä koskevan sääntelyn puutteena voidaan pitää sitä, että nykyisten säännösten mukaan virallinen syyttäjä ei voi saattaa asiaa vireille siinä menettelyssä, vaikka rikesakkoa voitaisiin pitää rikkomuksen oikeudenmukaisena seuraamuksena. Tarkoituksenmukaisuussyistä syyttäjällä tulisi olla mahdollisuus määrätä rikesakko hänen käsiteltäväkseen tulevasta rikesakkorikkomuksesta ilman, että asiaa tarvitsee kierrättää toimivaltaiselle poliisimiehelle tai muulle virkamiehelle. Syyttäjillä olisi syytä olla käytettävissä tämäkin vaihtoehto, vaikka heidän määräämiään rikesakkoja tuskin tulee paljon olemaan. Tämä koskee niin summaarisessa menettelyssä kuin tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyttäjän käsiteltäväksi tulevia asioita.   

Rangaistusmääräysmenettelyssä ja rikesakkomenettelyssä toimivaltaisten viranomaisten piiri ja tehtävät on määritelty lainsäädännössä epämääräisesti ja puutteellisesti. Rangaistusmääräyslain 3 §:n mukaan rangaistusvaatimuksen antaa poliisimies, tullimies tai muu laissa säädettyä valvontaa suorittava virkamies omasta aloitteestaan tai syyttäjän puolesta. Rikoslain 2 a luvun 10 §:n 1 momentissa puolestaan säädetään, että rikesakon määrää poliisimies tai muu laissa säädettyä valvontaa suorittava virkamies. Rangaistusvaatimuksen ja rikesakkomääräyksen antamiseen oikeutettuja virkamiehiä ovat poliisimiehen lisäksi tullilain (1466/1994) 46 §:n, rajavartiolain (578/2005) 47 §:n ja metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain (1157/2005) 14 §:n nojalla tullimies, rajavartiomies ja erävalvoja. Oikeuskirjallisuudessa on lisäksi katsottu, että syyttäjä voi itse antaa rangaistusvaatimuksen, vaikka siitä ei laissa säädetäkään. Toimivaltaisia viranomaisia koskevat säännökset pitäisi tarkistaa mainittujen näkökohtien ja viralliselle syyttäjälle annettavan rikesakkojen määräämisoikeuden perusteella. Järjestelmän selkeyteen liittyvät tarkoituksenmukaisuusnäkökohdat puhuvat sen puolesta, että syyttäjä ei antaisi nykyistä rangaistusvaatimusta vastaavaa vaatimusta missään tilanteessa. Valvontaa suorittava virkamies antaisi sen saatuaan syyttäjän pyynnön ja mahdollisesti tarvittavat suostumukset sen jälkeen.   

Rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn epäyhtenäisyyksiin kuuluu se, että rangaistusmääräysmenettelyssä asian käsittelyä jatketaan rikkomuksesta epäillyn vastustamisen jälkeen tavallisessa rikosasian käsittelyjärjestyksessä kun taas rikesakkomääräyksen saattaminen epäillyn toimesta käräjäoikeuden käsiteltäväksi on puolestaan rinnastettavissa muutoksenhakuun. Valitusta ja ylimääräistä muutoksenhakua koskevat säännökset vaihtelevat menettelylajista riippuen. 

Rangaistusmääräysmenettelyssä asia siirtyy vastustamisen jälkeen syyttäjälle, joka yleensä lisätutkinnan teettämisen jälkeen nostaa syytteen. Hän voi kuitenkin päätyä myös syyttämättä jättämiseen. Tuomioistuin ei ole sidottu syytteeseen. Asiaan voidaan myös yhdistää asianomistajan yksityisoikeudellisia vaatimuksia. Muutosta käräjäoikeuden tuomioon haetaan normaalissa järjestyksessä hovioikeudessa ja valituslupateitse korkeimmassa oikeudessa. 

Rikesakkomääräyksen vastustamisen yhteydessä syyttäjällä ei ole oikeutta tehdä toimenpiteistä luopumispäätöstä, vaan hänen on lähtökohtaisesti ajettava käräjäoikeuden hänelle tiedoksi antaman vastustetun rikesakkomääräyksen vahvistamista. Syyttäjällä on kuitenkin tässä vaiheessa oikeus siirtää asia rikesakkomenettelystä syyteharkintaan ja nostaa sen perusteella syyte. Muodollisesti tällainen mahdollisuus on vastoin muutoksenhaussa yleisesti noudatettua reformatio in pejus –kieltoa. Toisaalta vastustamisasiaa käsittelevä käräjäoikeus ei voi tuomita ankarampaa rikesakkoa kuin rikesakkomääräyksessä oli määrätty. Tuomioistuin on myös sidottu määrätyn rikesakon rahamäärään, mutta voi päätyä myös seuraamusluonteiseen tuomitsematta jättämiseen tai syytteen hylkäämistä vastaavaan rikesakkomääräyksen poistamiseen. Asianomistajan vaatimuksia ei voida rikesakkomenettelyssä käsitellä. Käräjäoikeuden ratkaisusta ei saa valittaa. Ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista määrättävään rikesakkoon liittyvä menettely eroaa muihin rikesakkoihin liittyvästä.    

Rangaistusmääräyslain 18 §:ssä säädetään, että sen lisäksi, mitä oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 1 §:ssä säädetään, rangaistusmääräys voidaan hakemuksesta poistaa myös silloin, kun rangaistusmääräys perustuu väärään lain soveltamiseen. Käräjäoikeus voi määräajasta riippumatta poistaa rangaistusmääräyksen, jos rangaistusmääräystä annettaessa henkilöä on käsitelty toisena henkilönä tai väärällä nimellä. Tällaista rangaistusmääräyksen poistamiseen liittyvää sääntelyä ei ole rikesakkolaissa. Rangaistusmääräyslain 18 a §:ssä säädetään uuden määräajan myöntämisestä rangaistusvaatimuksen vastustamista varten eräissä tapauksissa. Rikesakkolain 13 i §:ssä säädetään menetetyn määräajan palauttamisesta koskien tapauksia, joissa rikesakkomääräys on annettu ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. 

Edellä mainitut nykyisin rangaistusmääräysmenettelyn ja rikesakkomenettelyn välillä olevat menettelyyn ja erityisesti rikosprosessiin liittyvät erot ovat huomattavia. Niitä voidaan pitää perusteettomina lukuun ottamatta menettelyeroja, jotka liittyvät rikesakon määräämiseen ja vastustamiseen ajoneuvoa pysäyttämättä havaittujen liikennerikosten yhteydessä. Muutenkaan tässä yhteydessä ei ole eräitä lähinnä muihin ehdotettaviin muutoksiin syitä lukuun ottamatta syytä puuttua mainittuun erityiseen rikesakkomenettelyyn, jota koskevat säännökset ovat tulleet voimaan vasta 1 päivänä huhtikuuta 2006 ja jonka toimivuudesta ei ole vielä ole riittävää tietoa. Menettelyjen yhtenäistämisen yhteydessä huomioon tulisi ottaa viranomaisvoimavarojen rajallisuus. Kunhan oikeusturvan takeista huolehditaan, tarpeetonta kaksinkertaista viranomaistyötä tulisi vähentää. Tämä koskee erityisesti sakkorangaistusten määräämisen siirtämistä huomattavissa määrin syyttäjiltä valvontaa suorittaville virkamiehille selvissä tapauksissa, mitä on jo edellä käsitelty perustuslaillisten kysymysten yhteydessä. 

Asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksella asia tulisi ratkaista lopullisesti valvontaa suorittavan virkamiehen määräyksellä tai suurempien päiväsakkojen ollessa kysymyksessä syyttäjän määräyksellä. Jos suostumusta ei saataisi, asia ohjautuisi käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintoineen ja tuomioistuinkäsittelyineen siihen liittyvine muutoksenhakuoikeuksineen. Vastustuksenvaraiseksi jäisi ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta määrätty rikesakko. Menettelylajeja koskevat ylimääräistä muutoksenhakua koskevat säännökset tulisi yhtenäistää niin, että asian käsittelyssä tapahtuneisiin virheisiin voidaan puuttua annetusta suostumuksesta huolimatta.      

Eräät summaarisiin menettelyihin liittyvät erityiskysymykset  

Rangaistusmääräyslain 19 §:ssä säädetään kirjoitus- tai laskuvirheen taikka muun siihen rinnastettavan virheen korjaamisesta. Rikesakkolaissa ei ole vastaavaa sääntelyä. On tarkoituksenmukaista, että tällaiset tekniset virheet voidaan myös rikesakkomääräyksen yhteydessä korjata mahdollisimman vaivattomasti.     

Rikesakkolain 4 §:ssä säädetään, että rikesakkoasiassa ei sovelleta nuorta henkilöä, nuorta rikoksentekijää, ehdollista rangaistusta eikä rangaistuksen mittaamista koskevia säännöksiä. Siinä ei myöskään voida määrätä ehdonalaista vapautta menetetyksi eikä muuntaa sakkorangaistusta vankeudeksi. Pykälässä säädetään edelleen, että rikesakkoasiassa ei myöskään sovelleta, mitä yleisen asiamiehen kuulemisesta, eräiden virkamiesten haastamisesta taikka syytteen tekemisen tai rangaistukseen tuomitsemisen johdosta viranomaisille eräissä tapauksissa tehtävästä ilmoituksesta on säädetty. Rikesakkoa koskevien asiakirjojen säilyttämisestä säädetään erikseen. Tapahtuneet lainsäädäntömuutokset ja muualla oleva sääntely huomioon ottaen pykälää voidaan pitää tarpeettomana. 

Rikesakkolain 9 §:ssä säädetään velvollisuudesta maksaa rikesakko kahden viikon kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta. Rangaistusmääräyslaissa ei ole maksuaikaa koskevaa säännöstä. Kuitenkin rikkomuksesta epäillylle annetaan seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot sekä rikesakkomääräyksen että rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisen yhteydessä. Uudessa sääntelyssä pitäisi tältäkin osin pyrkiä mahdollisimman yhtenäiseen ja seuraamusten tehokkaan perinnän mahdollistavaan sääntelyyn. 

Poliisipiirin päälliköiden suorittaman rikesakkomääräysten valvonnan (rikesakkolain 11 §) käytännön merkitys on ilmeisesti vähäinen, ja valvontaa voidaan muutenkin pitää ilmaisuna vanhentuneesta inkvisitorisesta ajattelutavasta. Tämä koskee niin rikesakon riittävyyttä seuraamuksena kuin rikesakkomääräyksen muuta perusteltavuutta. Valvonta on kuitenkin syytä säilyttää yhtenä oikeusturvaa vahvistavana tekijänä menettelyssä, joka koskee rikesakkojen määräämistä ajoneuvoa pysäyttämättä havaittujen liikennerikkomusten yhteydessä. 

Rikesakkolain 13 f §:n 2 momentin mukaan rikesakkomääräyksen vastustamisesta tulee ilmoittaa 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta sen kihlakunnan poliisilaitoksen kansliaan, minkä alueella rikkomus on tehty, kun kysymys on rikesakon määräämisestä ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta. Vaikka kysymyksessä on varsin äskettäin eli huhtikuun 2006 alussa voimaan tullut säännös, syytä vastustamisen vastaanottavan viranomaisen täsmentämiseen on. 

Rikesakkolain 2 lukua mukaan lukien 13 f säädettäessä ei ollut tietoa keskitetystä toimintamallista, jota poliisiviranomaiset tulevat käyttämään kysymyksessä olevien rikesakkoasioiden käsittelyn yhteydessä. Ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista rikkomuksista rikesakot määrätään pääsääntöisesti keskitetysti Helsingin, Hyvinkään, Lahden, Porin, Tampereen, Leppävirran ja Oulun liikenneturvallisuuskeskuksissa. Tekopaikat voivat vaihdella huomattavasti. Kun vastustaminen tehdään tekopaikan poliisiviranomaiselle, tieto vastustamisesta ei välttämättä välity rikesakon määräämispaikkaan, mikä saattaa johtaa vastustetun rikesakon menemiseen täytäntöönpantavaksi. Vastustaminen tulisikin tehdä rikesakon määränneelle poliisiviranomaiselle. Vastustamisen tulisi lisäksi olla mahdollista paitsi poliisilaitoksen kansliassa myös sen muussa toimipisteessä.  

Yhteiseen rangaistukseen liittyvät kysymykset       

Nyt kumottavaksi ehdotettavassa rikoslain 2 a luvun 11 §:n 1 momentissa säädetään, että jos samalla kertaa olisi määrättävä kahdesta tai useammasta rikkomuksesta rikesakko, määrätään rikesakko siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. Pykälän 2 momentin mukaan rikesakosta ja sakkorangaistuksesta tai määräaikaisesta vankeusrangaistuksesta ei saa määrätä yhteistä rangaistusta.  

Mitä tulee ensinnäkin rikoslain 2 a luvun 11 §:n 1 momenttiin, sen mukainen sääntely tarkoittaa sitä, että tekijää rangaistaan vain yhdestä rikesakkorikkomuksesta, vaikka hän olisi tehnyt niitä kuinka monta tahansa. Tätä ei voida pitää yleisen lainkuuliaisuuden kannalta pitää hyväksyttävänä. Se ei myöskään heijasta niitä periaatteita, joille rikoslain 7 luvun säännökset yhteisestä rangaistuksesta rakentuvat. Kun samalla kertaa käsitellään useita rikesakkorikkomuksia, niistä tuomittavaan ankarimpaan rikesakkoon tulisikin lisätä jotakin muun rikkomuksen tai muiden rikkomusten vuoksi. Korotus voisi olla pienimmän rikesakon eli 10 euron suuruinen. Suurempaa korotusta ei voida pitää perusteltuna tapauksissa, joissa lievemmin rangaistavasta rikesakkorikkomuksesta yksin määrättävä rikesakko olisi juuri 10 euroa. Toisaalta yhteisen rangaistuksen määräämistä koskevasta sääntelystä ei pidä tehdä tarpeettoman monimutkaista. Korotuksen tekeminen kaikissa kysymyksessä olevissa tapauksissa ja kiinteä korotuksen määrä ovat myös omiaan edistämään rikoksentekijöiden yhdenvertaista kohtelua ja yhtenäistä rangaistuskäytäntöä.     

Mitä tulee edellä mainitun pykälän 2 momentin yhdistämiskieltoon, sitä on aikanaan perusteltu erilaisilla menettelyillä (HE 19/1981, sivu 14). Voimassa olevan lainsäädännön mukaisessa menettelyssä selvitetään ainoastaan ne rikkomukset, joista seuraamuksena voi olla rikesakko. Yhdistämiskiellon peruste heikkenisi tämän esityksen myötä, kun häivytettäisiin menettelyeroja rangaistusmääräys- ja rikesakkomenettelyssä ratkaistavien asioiden välillä. On myös otettava huomioon se, että rikosasioiden tehokkaan ja järkiperäisen käsittelyn edistämiseksi on olemassa vaihtoehtoja, joilla voidaan vähentää ja poistaa menettelyerojen aiheuttamia ongelmia. Muuten summaarisessa menettelyssä käsiteltäviä rikosasioita voidaan liittää tuomioistuimessa käsiteltäviin. Tämä edellyttää sitä, että kaikki rikosasiat voidaan saattaa tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä tuomioistuimen käsiteltäviksi. Sen tämä esitys mahdollistaisi myös rikesakkorikkomusten osalta. Toisaalta tietyssä menettelyssä ratkaistavia rikosasioita voidaan erottaa muista asioista ratkaistavaksi juuri kyseisessä menettelyssä. Menettelyeroihin liittyvää perustelua ei voida siis pitää erityisen painavana. Toki mahdollisuuksien mukaan tulee edelleenkin kuitenkin pyrkiä saman epäillyn useiden rikosten yhdessä käsittelemiseen.  

Yhdistämiskiellon osalta on huomattava myös se, että voimassa olevan lain mukaan rikesakkorikkomuksista voidaan myös määrätä sakkorangaistus. Käytännössä toimitaankin niin, että epäillylle määrätään korotettu sakkorangaistus, jos samalla kertaa tulee käsiteltäväksi sakolla rangaistava rikkomus ja rikkomus, josta yleensä määrätään yksinään rikesakko. Kun rikesakkorikkomus olisi tämän esityksen mukaan eräiden rikkomusten ainoa rangaistus, rangaistuskäytäntö ankaroituisi, jos vastaavanlainen menettely ei jatkossakin olisi mahdollinen. Kun ei ole muutenkaan löydettävissä syitä sakon ja rikesakon määräämistä koskevan tilanteen jättämiselle yhtenäisrangaistussääntelyn ulkopuolelle, on syytä säätää yhteisen rangaistuksen tuomitsemisesta sellaisessa tilanteessa. Tämä tarkoittaa sitä, että sakolla rangaistavasta rikoksesta tai sakolla rangaistavista rikoksista tuomittavaa sakkorangaistusta tai yhteistä sakkorangaistusta korotettaisiin rikesakkorikkomuksen tai -rikkomusten vuoksi tietyllä määrällä. Johdonmukaisena voitaisiin tässäkin tapauksessa pitää kaikissa tapauksissa tehtävää kiinteää 10 euron korotusta. 

Perusteltua on rangaistusten ankaruusporrastuksen ja sakon muuntorangaistukseen liittyvien näkökohtien vuoksi perustaa sakkoa ja rikesakkoa koskeva yhteinen rangaistus sakolle niissäkin tapauksissa, joissa sakkorangaistuksen kokonaisrahamäärä jäisi pienemmäksi kuin rikesakko tai ankarin rikesakko. Niissä tapauksissa sakko olisi syytä korottaa rikesakon tai ankarimman rikesakon suuruiseksi ennen kuin edellä mainittu rikesakkorikkomuksesta tai –rikkomuksista aiheutuva korotus tehdään. Tältä osin kysymys olisi samantyyppisestä korotuksesta, joka perustuu rikoslain 2 a luvun 3 §:n 2 momenttiin ja päiväsakon rahamäärästä annetun asetuksen 7 §:ään. Lainkohdan mukaan asetuksella voidaan säätää, että tietyistä rikoksista määrättävän sakon kokonaisrahamäärä on korotettava samanlaatuisesta rikoksesta määrättävän suurimman rikesakon suuruiseksi. Asetuksen pykälässä säädetään korotuksista tieliikenteen ja vesiliikenteen ylinopeustapauksissa. Sakon kokonaisrahamäärän päälle tulevaa korotusta ei pitäisi ottaa huomioon sakon muuntorangaistusta määrättäessä, mitä vastaava sääntely on tällä hetkellä rikoslain 2 a luvun 6 §:n 3 momentissa koskien 3 §:n 2 momentin mukaisia korotuksia.  
         
Mitä tulee rikesakon yhdistämiseen vankeusrangaistukseen, tarkasteluun on rikoslain 2 a luvun 11 §:n 2 momentin lisäksi otettava rikoslain 7 luvun 1 a §:n 2 momentti. Viimeksi mainitun mukaan, jos jostakin rikoksesta olisi tuomittava vankeutta ja yhdestä tai useammasta muusta rikoksesta sakkoa, tuomioistuin saa tuomita kaikista rikoksista yhteisen vankeusrangaistuksen taikka joistakin niistä yhteisen vankeusrangaistuksen ja sen ohella muista rikoksista sakkoa. Kun yhteinen vankeusrangaistus voidaan tuomita sisältämään myös sakkorikoksesta määrättävä rangaistus, yhteisen vankeusrangaistuksen tulisi voida sisältää myös sakkorikosta lievemmästä rikesakkorikoksesta määrättävä rangaistus. Toisaalta nykyisen säännöksen mukaisesti tuomioistuimella tulisi olla harkinnanvaraa niin, että se voisi tuomita vankeusrangaistuksen lisäksi sakkorangaistuksen tai rikesakon. Tällaisessa tapauksessa ei tulisi voida tuomita vankeutta, sakko ja rikesakko, koska aikaisemmin todetun mukaisesti sakkorikoksesta ja rikesakkorikoksesta tuomittaisiin yhteinen rangaistus, jossa rikesakon osuus näkyisi sakkorangaistuksen korotuksena. Tässäkin yhteydessä on syytä korostaa sitä, että liian monimutkaista yhdistämissäännöstöä ei ole syytä säätää.  

Rikosoikeudelliseen vanhentumiseen liittyvät kysymykset 

Rangaistusmääräys- ja rikesakkolaeissa on toisistaan poikkeavia vanhentumissäännöksiä, jotka puolestaan poikkeavat rikoslain 8 luvussa säädetyistä yleisistä rikosten vanhentumissäännöksistä. Rangaistusmääräyslain 11 §:n 1 momentin 3 ja 4 kohdan mukaan rangaistusmääräystä ei saa antaa, jos rangaistusvaatimusta ei ole annettu tiedoksi ennen kuin syyteoikeus on rikoslain 8 luvun säännösten nojalla vanhentunut tai rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta on kulunut enemmän kuin yksi vuosi. Rikesakkolain 10 §:n mukaan rikesakko raukeaa, jollei sitä koskevaa määräystä ole annettu tiedoksi vuoden kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Rikesakon rauettua samasta rikkomuksesta ei saa esittää rangaistusvaatimusta tai nostaa syytettä. 

Vanhentumissääntelyn osalta on otettava huomioon eri suuntiin vaikuttavia tekijöitä. On toisaalta otettava huomioon summaarisen menettelyn tarkoitus olla nopea seuraamuksen määräämismenettely, mikä voi puoltaa lyhyitä erityisiä vanhentumisaikoja. Toisaalta rikesakkorikkomukset eivät vakavuudeltaan mainittavasti poikkea lievimmistä yleisten vanhentumissäännösten piiriin kuuluvista rikoksista. Erityisten vanhentumisaikojen käytännön merkitystä vähentää myös se, että asiat käsitellään rangaistusmääräysmenettelyssä ja rikesakkomenettelyssä lähes poikkeuksesta hyvin nopeasti ilman poikkeussäännösten soveltamiseksi tulemista. Lisäksi syyteoikeus vanhentuu yleisesti sovellettavien säännösten mukaan nopeasti vähäisten rikosten kohdalla. Rikoslain 8 luvun 1 §:n 1 momentin 4 kohdan mukaan vanhentumisaika on nimittäin kaksi vuotta tekopäivästä, jos ankarin rangaistus on enintään vuosi vankeutta tai sakkoa. Kohta tulisi säätää sovellettavaksi myös niihin rikkomuksiin, joiden ainoaksi seuraamukseksi säädetään rikesakko. Ylipäänsä vanhentumista koskeva sääntely tulisi mahdollisuuksien mukaan yhtenäistää yleisten vanhentumissäännösten kanssa ja sijoittaa yleisiä vanhentumissäännöksiä koskevaan rikoslain 8 lukuun.         

Rangaistusmääräyslain 6 §:n 2 momentin mukaan syyteoikeuden vanheneminen katkeaa silloin, kun rangaistusvaatimus annetaan epäillylle tiedoksi. Rikesakkolaissa ei säädetä syyteoikeuden katkeamisesta. Rikesakon vastustamisasiaa ei saateta syytteellä vireille, vaan vastustettu rikesakkomääräys menee suoraan käräjäoikeuden käsiteltäväksi. Rikoslain 8 luvun 3 §:n mukaan syyte katsotaan vanhentumisajan katkaisevalla tavalla nostetuksi, kun syytettävälle on laillisesti annettu haaste tiedoksi tai häntä vastaan on hänen henkilökohtaisesti läsnä ollessaan tehty rangaistusvaatimus. Syytteen nostaminen jutussa, joka sittemmin jää tutkimatta tai jossa syyte peruutetaan, ei katkaise syyteoikeuden vanhentumista. Samalla kun vanhentumissäännöksiä muutetaan muutenkin mahdollisuuksien mukaan vastaamaan rikoslain 8 luvun säännöksiä, syyteoikeuden vanhentumisen katkaisemista koskevia säännöksiä pitäisi muuttaa niin, että rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä koskevat erot myös tältä osin mahdollisuuksien mukaan poistetaan ja että sääntely vastaa yleistä vanhentumissääntelyä. Tämän tulisi koskea niin tapauksia, joissa summaarisessa menettelyssä ollut asia käsitellään loppuun tuomioistuimessa, kuin asioita, joissa asia käsitellään loppuun summaarisessa menettelyssä.   

Syyteoikeuden vanhentumista ja katkaisemista koskevan sääntelyn lisäksi on tarkasteltava rangaistuksen tuomitsemisen estävää vanhentumista, josta säädetään rikoslain 8 luvun 6 §:ssä. Mainitusta pykälästä ilmenevät enimmäisajat rangaistuksen tuomitsemiselle tekopäivästä laskettuna edellyttäen, että syyteoikeus on katkaistu 3 §:ssä tarkoitetulla tavalla. Rikoslain 8 luvun 6 §:n 2 momentin 3 kohdan mukaan oikeus tuomita rangaistus vanhentuu kymmenessä vuodessa, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus vankeutta enintään kaksi vuotta tai sakkoa. Momenttia tulisi muuttaa niin, että se koskee myös rangaistuksen määräämistä uuden menettelylain mukaisessa menettelyssä ja että momentin 3 kohdan mukainen kymmenen vuoden vanhentumisaika koskisi myös niitä rikkomuksia, joiden rangaistukseksi on säädetty rikesakko.   

Summaarisessa menettelyssä seuraamus tulisi eräissä tapauksissa määrättäväksi suoraan ilman ennen määräämistä tapahtuvaa vanhentumisen katkaisemista. Tämä koskisi tapauksia, joissa valvontaa suorittava virkamies määrää sakon tai rikesakon sakkomääräyksellä tai rikesakkomääräyksellä ilman rangaistusmääräystä tai joissa virallinen syyttäjä määrää rikesakon hänen käsiteltäväkseen tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä tulleessa asiassa. Ei voida ajatella, että näitä lieviä rikkomuksia koskevissa tapauksissa sovellettaisiin suoraan edellä mainittua tuomitsemista koskevaa kymmenen vuoden määräaikaa. Kun otetaan huomioon pyrkimys ratkaista asiat nopeasti summaarisessa käsittelyssä, rangaistuksen määräämistä koskeva vanhentumisaika voisi näiltä osin olla kaksi vuotta. Tämän ei voida kuitenkaan katsoa edellyttävän rikoslain 8 luvun säännösten muuttamista. Tuomitsemisoikeus ei voi vanhentua ennen syyteoikeuden vanhentumista. Näin ollen ilman erityistä tuomitsemisoikeuden vanhentumissääntelyä kysymyksessä olevissa tapauksissa rikesakko tai sakkorangaistus olisi määrättävä rikoslain 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohdan mukaisesti kahdessa vuodesta rikkomuksen tekopäivästä. 

Sakon muuntorangaistukseen liittyvät näkökohdat 

Edellä perustuslaillisten kysymysten yhteydessä käsiteltiin sakkomääräysten antamiseen toimivaltaisia virkamiehiä. Siinä yhteydessä katsottiin rajallisten syyttäjävoimavarojen tarkoituksenmukaisen käytön kannalta perustelluksi, että syyttäjän ratkaisutoimivaltaa seuraamusten määräämisessä siirretään eräille valvonnasta vastaaville virkamiehille eli poliisimiehille, tullimiehille ja rajavartiomiehille. Tämä koskisi enintään 20 päiväsakon suuruisia sakkorangaistuksia ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamuksia. Ratkaisutoimivallan siirtäminen kuitenkin edellyttäisi erityistä huomion kiinnittämistä rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaan esimerkiksi kieltämällä valvonnasta vastaavan virkamiehen määräämän sakkorangaistuksen muuntamisen vankeudeksi. 

Sakon muuntorangaistuksen käytön rajoittamiseen on pyritty jo pitkään. Mainittua tavoitetta edistäviä lainsäädäntömuutoksia on myös tehty viime vuosina. Vuoden 2006 alusta sakon muuntorangaistusta koskevat rikoslain 2 a luvun 5 §:n säännökset muuttuivat niin, että kolmea maksamatta olevaa päiväsakkoa vastaa yhden päivän vankeus. Aikaisemmin vankipäivään johti kahden päiväsakon jääminen maksamatta. Samassa yhteydessä muutettiin tuomitun kannalta edullisemmaksi myös uhkasakon muuntosuhdetta. Muuntorangaistuksen enimmäispituus alennettiin 60 päivään ja lakiin otettiin kielto määrätä muuntorangaistusta ilman erityistä syytä, jos maksamatta olevia päiväsakkoja on vähemmän kuin 12. Samassa yhteydessä tehtiin myös muita sakon muuntorangaistuksen määräämismenettelyä ja täytäntöönpanoa koskevia muutoksia.   
 
Edellä mainittuja muutoksia koskevassa hallituksen esityksessä (HE 76/2005 vp) on laajasti selostettu viimeisten vuosikymmenten aikana tehtyjä sakon muuntorangaistusta koskevia lainsäädäntömuutoksia ja muutosehdotuksia sekä arvioitu tarvetta vähentää muuntorangaistuksen käyttöä ja keinoja mainitun tavoitteen saavuttamiseksi. Lähtökohtana muuntorangaistuksen käytön arvostelemiselle on se, että sakko on lievästä rikollisuudesta määrättävä varallisuusseuraamus, jonka muuntamista vankeudeksi voidaan esimerkiksi pitää rikosoikeudellisen suhteellisuusperiaatteen vastaisena. Sakkojen maksamatta jättäminen myös useammin perustuu sakotetun maksukyvyttömyyteen kuin maksuhaluttomuuteen. Muuntorangaistuksen määräämiseen ja täytäntöönpanoon liittyvä menettely on myös monimutkainen, useita viranomaisia työllistävä ja kustannuksia aiheuttava. Vankiloiden yliasutustilanne on myös vaikea. 

Toisaalta myös muuntorangaistuksen säilyttämiselle ainakin jossakin laajuudessa voidaan esittää perusteita. Sakkojen perinnän tehokkuus, sakkorangaistuksen uskottavuus ja yleinen lainkuuliaisuus ovat keskeisiä muuntorangaistuksen puolesta puhuvia seikkoja. Pääsääntöinen muuntorangaistuksen käytöstä luopuminen sakkoon tuomittujen varattomuuden perusteella saattaisi johtaa oikeuskäytännön ankaroitumiseen siten, että tällaisissa tilanteissa käytettäisiin sakon asemesta suoraan vankeutta. Muuntorangaistuksella käytettävälle vankeusrangaistukselle ei ole myöskään nähty olevan kehitettävissä tehokasta ja toimivaa vaihtoehtoseuraamusta.   

Merkittävä muuntorangaistuksen käyttöä koskeva rajoitus tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2007. Rikoslain 2 a luvun 6 §:ään lisättiin uusi 4 momentti, jonka mukaan rangaistusmääräysmenettelyssä annettua, enintään 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ei muunneta vankeudeksi. Tällaista sakkoa ei mainitun säännöksen mukaan muunneta vankeudeksi silloinkaan, kun tuomioistuin on tuominnut sen rangaistusvaatimuksen seuranneessa oikeudenkäynnissä. Muutoksen tavoitteena oli vähentää sakkovankien lukumäärää ja lyhyiden muuntorangaistusten vankiloissa aiheuttamaa työmäärää.   

Valvontaa suorittavien virkamiesten määräämien enintään 20 päiväsakon suuruisten sakkorangaistusten säätäminen muuntokelvottomiksi vastaisi melko pitkälle rikoslain 2 a luvun 6 §:n 4 momentissa säädettyä muuntokieltoa. Molemmat koskevat summaarisessa menettelyssä määrättyjä sakkorangaistuksia tiettyyn ankaruustasoon asti. Jos virallinen syyttäjä voisi päiväsakkorangaistusta vaaditusta alentamalla määrätä myös enintään 20 päiväsakon rangaistuksen, sellainen rangaistus jäisi kuitenkin muuntokiellon ulkopuolelle. Nykyisen rangaistusmääräysmenettelyn perusteella tällainen alentaminen on kuitenkin melko poikkeuksellista. Vaikutusten muuntorangaistusta suorittavien lukumääriin ja muuntorangaistusten kestoihin voidaan olettaa olevan erittäin vähäistä. On otetta huomioon se, että rikoslain 2 a luvun 6 §:n 4 momentin lisäämisenkin on arvioitu vähentävän sakkovankien päivittäistä lukumäärää vain 20-30 henkilöllä. 

Valvontaa suorittavien virkamiesten ja virallisten syyttäjien tekemien sakkoratkaisujen vähäistä muuntoeroa arvioitaessa on otettava huomioon myös se, että syyttäjän sakkomääräys annettaisiin sen jälkeen, kun mainittu oikeustieteellisen koulutuksen saanut rikosasioihin perehtynyt virkamies on tarkastanut sakkovaatimuksen oikeellisuuden. Syyttäjä voisi sakkomääräyksen antamisen asemesta päätyä myös muuhunkin ratkaisuun kuten esimerkiksi syyttämättä jättämiseen, syytteen nostamiseen tai rikesakon määräämiseen. 

Rikoslain 2 a luvun 6 §:n voimassa olevan 4 momentin toinen virke tulisi poistaa. Tämän esityksen mukaan sakkorangaistuksen määräämiseen summaarisessa menettelyssä ei enää liittyisi vastustamismahdollisuutta. Sakko määrättäisiin sellaisessa menettelyssä vain, jos asianomistaja ja rikkomuksesta epäilty ovat suostuneet siihen. Suostumatta jättämisen vuoksi asia käsiteltäisiin tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Mainitun säännöksen toisen virkkeen sääntelylle ei ole siis löydettävissä vastinetta ehdotettavan lainsäädännön perusteella. Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen rikoslain 2 a luvun 6 §:n 4 momentissa voitaisiin siis säätää, että sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi.   

Muu liitännäinen lainsäädäntö 

Rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä koskevaa muutakin kuin edellä mainittua liitännäistä lainsäädäntöä on runsaasti. Esimerkkinä voidaan mainita sakon täytäntöönpanoa koskevat säännökset. Summaaristen menettelyjen uudistamista ja yhtenäistämistä koskevan lainsäädännön vuoksi muuhunkin lainsäädäntöön on tehtävä lukuisasti lähinnä teknisluonteisia muutoksia. 

3 Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset 

3.1 Tavoitteet  

Esityksellä pyritään ensinnäkin puuttumaan perustuslaillisiin ongelmiin, jotka liittyvät nykyisiin summaarisiin rikosasioiden käsittelymenettelyihin ja rikesakkorikkomuksia koskeviin säädöksiin. Rangaistusmääräysmenettely ja rikesakkomenettely tarkoittavat merkittävää tuomiovallan siirtämistä tuomioistuinten ulkopuolelle, minkä vuoksi rikkomuksesta epäillyn oikeusturvasta on pyrittävä erityisesti huolehtimaan. Rikesakkomenettelyn ongelmana on lisäksi käräjäoikeuden ratkaisua koskeva muutoksenhakukielto. Rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta tyydyttävää ei ole rikesakon liittäminen rikkomuksen seuraamukseksi asetuksessa. Sääntelyä on sen lakiin siirtämisen yhteydessä tarpeen mukaan tarkistettava laillisuusperiaatteen edellyttämän rikoslainsäädännön tasmällisyysvaatimuksen mukaisella tavalla. Kansalaisten yhdenvertaisuusnäkökulmasta huomiota on kiinnitettävä siihen, että rikesakolla rangaistavista rikkomuksista voidaan nykyisin määrätä myös sakkorangaistus. 

Toisaalta tavoitteena on saada aikaan menettelyitä yhtenäistämällä selkeä ja tarkoituksenmukaisesti toimiva rikosasioiden käsittelyjärjestelmä. Osittain kysymys on samoista asioista kuin perustuslaillisten ongelmien poistamisen yhteydessä. Summaaristen menettelyiden välillä on lukuisasti perusteettomia eroja. Varsinkin rikesakon määräämiseen liittyvät säännökset ovat myös monin paikoin vanhentuneita. Tarkoituksenmukaisesti toimivaan järjestelmään liittyy erityisesti se, että rajallisia syyttäjävoimavaroja vapautetaan käytännössä mekaanisesti ratkaistavien summaaristen asioiden käsittelystä vaativampien ja vakavampien rikosasioiden käsittelyyn. 

Viranomaisvoimavarojen tarkoituksenmukaiseen käyttöön liittyy painopisteen muuttaminen tuomioistuinten ulkopuolisessa rikosasioiden ratkaisutoiminnassa niin, että nykyistä rangaistusmääräysmenettelyssä vastaavassa menettelyssä syyttäjien ratkaisutoimivaltaa sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen määräämisen osalta siirretään valvontaa suorittaville virkamiehille eli poliisimiehille, tullimiehille ja rajavartiomiehille. Tämä siirtäminen voisi koskea lieviä, esimerkiksi enintään 20 päiväsakon suuruisella sakkorangaistuksella rangaistavia rikkomuksia. Siirtämisen vastapainoksi olisi huolehdittava rikkomuksesta epäillyn oikeusturvasta, mihin tarjoaa yhden keinon rikoslain 2 a luvun 6 §:n voimassa olevaa 4 momenttia vastaava kielto muuntaa valvontaa suorittavan virkamiehen määräämä sakko vankeudeksi. 

3.2 Toteuttamisvaihtoehdot 

Vaihtoehtoja edellisessä alajaksossa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi on vähän. Tarvitaan lainsäädäntöä, jolla rangaistusmääräysmenettely ja rikesakkomenettely uudistetaan perustuslain vaatimusten ja tarkoituksenmukaisuusnäkökohtien edellyttämällä tavalla. Rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen edellyttämällä tavalla rikesakkorikkomuksista tulee säätää lailla. Lisäksi rikkomuksiin syyllistyneiden yhdenvertaisen kohtelun edistämiseksi rikesakko tulee säätää rikesakkorikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Nämä muutokset aiheuttavat teknisluonteista muutostarvetta muussa rangaistusmääräysmenettelyyn ja rikesakkomenettelyyn liittyvässä lainsäädännössä.   

Nykytilan arviointia koskevassa alajaksossa 2.3 on varsinaisen arvioinnin lisäksi käsitelty myös keinoja eli lainsäädäntöratkaisuja havaittujen puutteiden ja epäkohtien poistamiseksi. Keinojen arvioinnin voi tässä tapauksessa katsoa luontevasti tapahtuvan siinä yhteydessä, koska arvioinnissa havaittuja ongelmia ja keinoja niiden poistamiseksi on tässä tapauksessa vaikeaa ja asian selkeänä pitämisen vuoksi epätarkoituksenmukaistakin erottaa toisistaan. Pyrkimys perustuslain vaatimukset täyttävän sekä mahdollisimman yksinkertaisen ja tarkoituksenmukaisen summaarisen rikosasioiden käsittelyjärjestelmän luomiseen ei anna sijaa useille vaihtoehdoille. Asianosaisten suostumukseen ja muihin oikeusturvaa vahvistaviin keinoihin, valvontaa suorittavien virkamiesten ratkaisutoimivallan lisäämiseen, rikosoikeudelliseen laillisuusperiaatteeseen, sakon ja rikesakon määräämiseen samasta rikkomuksesta, menettelyjen yhtenäistämistarpeeseen ja voimavarojen tehokkaaseen käyttöön sekä sakon muuntorangaistukseen liittyviä näkökohtia on jo käsitelty edellä. 
  
3.3 Keskeiset ehdotukset 

Rangaistusmääräyslaki ja rikesakkolaki ehdotetaan korvattaviksi sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annettavalla lailla (jäljempänä menettelylaki). Lain soveltamisalasta säädettäisiin niin, että summaarisessa menettelyssä ratkaistavien rikosten piiri ei muuttuisi. Rikoslain 2 a luvun 8 §:n 1 mukaan rikesakko tulisi kuitenkin eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Näin ollen se ei enää olisi missään tapauksessa muun rangaistuksen, käytännössä sakkorangaistuksen vaihtoehto. 

Rangaistusmääräys korvautuisi enintään 20 päiväsakon sakkorangaistukseen johtavissa tapauksissa poliisimiehen, tullimiehen tai rajavartiomiehen antamalla sakkomääräyksellä ja sitä vakavimmissa tapauksissa virallisen syyttäjän sakkomääräyksellä, jota edeltäisi valvontaa suorittavan virkamiehen antama sakkovaatimus. Syyttäjäkin voisi käsiteltäväkseen tulevassa asiassa päätyä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistukseen antaessaan sakkomääräyksen vaadittua lievempänä. Metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n mukaan erävalvoja voisi antaa vain enintään 20 päiväsakon suuruisen sakkovaatimuksen. Rikesakkomääräyksen voisi antaa nykyisin toimivaltaisten virkamiesten lisäksi virallinen syyttäjä. Sakkomääräyksellä määrättyä sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi.    

Asian käsitteleminen ja ratkaiseminen menettelylain mukaisessa menettelyssä edellyttäisi sekä asianomistajan että epäillyn suostumuksen Suostumus koskisi asian käsittelemistä ja ratkaisemista menettelylain mukaisessa menettelyssä. Epäillyn suostumuksen olisi koskettava myös hänelle vaadittavaa tai määrättävää seuraamusta. Suostumuksen tiedustelemisen yhteydessä asianosaiselle olisi selostettava sen merkitys. Ylimääräisen muutoksenhaun perusteeksi otettaisiin se, että asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty ei ole pätevästi antanut suostumustaan.  

Jos rikkomuksesta epäilty ei häntä kuultaessa antaisi suostumustaan, hänelle annettaisiin kuitenkin tiedoksi sakkoa ja menettämisseuraamusta tai rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Suostumus voitaisiin siinä tapauksessa antaa vielä erikseen maksamalla sakko tai rikesakko tiedoksiantoa seuraavassa 30 päivän määräajassa. Jos suostumusta ei saataisi niinkään, asian käsittelyä jatkettaisiin tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkinnan ja tuomioistuinkäsittelyn kautta. Maksaminen johtaisi asian ratkaisemiseen sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. 

Esitutkintaa, vaatimusten ja määräysten sisältöä sekä tiedoksiantoa koskevat menettelylain säännökset vastaisivat suurin piirtein rangaistusmääräyslain ja rikesakkolain näitä asioita koskevia säännöksiä. Sakon ja rikesakon täytäntöönpanon tehostamiseksi laissa säädettäisiin siitä, että vaatimuksen tai määräyksen saaneelle on tiedoksiannon yhteydessä annettava seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot. Ilman rangaistusvaatimuksen käyttämistä sakko- tai rikesakkomääräyksellä määrätty sakko tai rikesakko olisi maksettava 30 päivän kuluessa määräyksen tiedoksiantamisesta. Sakkomääräys, rikesakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys pantaisiin täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Näitä muutoksia vastaavat muutokset ehdotetaan tehtäviksi sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2, 5 ja 6 §:ään. 

Antamastaan suostumuksesta huolimatta rikkomuksesta epäilty voisi toimittaa syyttäjän sakkomääräyksen antajalle selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista. Määräyksen antajan olisi otettava huomioon rahamäärään vaikuttava ennen määräyksen antamista toimitettu selvitys. 

Rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta huolimatta virallisen syyttäjän olisi tarkastettava sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus ennen syyttäjän sakkomääräyksen antamista. Tarvittaessa syyttäjän olisi ryhdyttävä toimenpiteisiin lisätutkimuksen suorittamiseksi tai vaatimuksessa olevan virheen tai puutteen korjaamiseksi. Syyttäjä voisi sakkovaatimuksen mukaisen seuraamuksen määräämisen asemesta päätyä uuden sakkovaatimuksen antamiseen tai sakon määräämiseen vaadittua lievempänä. Sakkovaatimuksen antamista syyttäjä voisi pyytää myös silloin, kun syyttäjän sakkomääräyksellä ratkaistavissa oleva asia tulee hänen käsiteltäväkseen tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Syyttäjä voisi myös määrätä rikesakon sakkovaatimukseen tai rangaistusmääräykseen liittyvän rikkomuksen uudelleenarvioinnin kautta tai rikesakkorikkomuksen tullessa tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä hänen käsiteltäväkseen. Syyttäjä voisi myös päätyä syyttämättä jättämiseen tai syytteen nostamiseen. 

Suostumukseen perustuvan järjestelmän ulkopuolelle jäisivät ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta määrätyt rikesakot, joita rikkomuksesta epäilty voisi edelleenkin vastustaa. Sellaisista rikkomuksista määrättäviin rikesakkoihin liittyvää 1 päivänä huhtikuuta 2006 voimaan tullutta lainsäädäntöä ei muutenkaan ehdoteta muutettavaksi muuten kuin eräiden lähinnä muihin ehdotuksiin liittyvien seikkojen osalta. Vastustaminen tulisi tehdä sellaisen rikesakon määränneen kihlakunnan poliisilaitoksen kansliaan tai toimipisteeseen.  

Sakkomääräykseen, rikesakkomääräyksen ja syyttäjän sakkomääräykseen ei saisi hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin. Ylimääräisiä muutoksenhakumahdollisuuksia ja virheen korjaamismahdollisuuksia parannettaisiin rikesakon osalta sääntelyä yhtenäistämällä. Ylimääräistä muutoksenhakua ja virheen korjaamista koskevaa nykyisin rangaistusmääräyslain 18 ja 19 §:ssä olevaa sääntelyä vastaava sääntely ulotettaisiin koskemaan myös rikesakkoasioita. 

Valtioneuvoston asetuksella säädettäisiin tarkemmin 1) menettelylain mukaisessa menettelyssä käytettävistä asiakirjoista sekä niihin merkittävistä tiedoista ja niiden säilyttämisestä ja 2) menettelylain mukaisessa menettelyssä määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvistä ja muista viranomaisten välisistä ilmoituksista. 

Menettelylain siirtymäsäännöksen mukaan, jos rangaistusvaatimus tai rikesakkomääräys on annettu ennen lain voimaantuloa, sovellettaisiin asian käsittelyyn lain voimassa olleita rangaistusmääräysmenettelyä tai rikesakkomenettelyä koskevia säännöksiä. 

Rikesakkorikkomuksia ja rikesakon määräämistä koskevat rikoslain 2 a luvun 9 ja 10 § kumottaisiin, koska rikesakko lailla säädettäisiin tarkemmin rajaamattomien rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Myös rikoslain 2 a luvun 11 § eri rikkomuksista määrättävästä rikesakosta kumottaisiin. Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa sakkorangaistus ja rikesakko, rangaistukseksi tuomittaisiin yhteinen sakkorangaistus 10 eurolla korotettuna. Vastaavanlainen korotus tehtäisiin ankarimpaan rikesakkoon, jos samalla kertaa olisi tuomittava rikesakko kahdesta tai useammasta rikoksesta. Yhteinen vankeusrangaistus voisi käsittää myös rangaistuksen rikesakkorikkomuksesta.  

Sakkoa ja rikesakkoa koskevat vanhentumissäännökset yhtenäistettäisiin ja keskitettäisiin rikoslain 8 lukuun ja muutettaisiin mahdollisuuksien mukaan vastaamaan luvun yleisiä vanhentumissäännöksiä. Sakkorikosten tavoin rikesakkoon johtavien rikkomusten syyteoikeus vanhentuisi, jollei syytettä ole nostettu kahdessa vuodessa rikkomuksen tekopäivästä. Kun rikkomusta koskeva asia käsitellään menettelylain mukaisessa menettelyssä, syyteoikeuden vanhentuminen katkeaisi, kun sakkovaatimus, vastustuksenvarainen rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annetaan rikkomuksesta epäillylle tiedoksi. Vanhentuminen ei kuitenkaan katkeaisi, jos vaatimus peruutetaan tai määräystä vastustetaan. Rangaistusta ei saisi tuomita tai määrätä menettelylain mukaisessa menettelyssä, kun tekopäivästä on kulunut kymmenen vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on sakkoa tai rikesakko. Rikesakko raukeaisi viiden vuoden kuluttua rikesakkomääräyksen antamispäivästä. 

Rikesakkorikkomuksista säädettäisiin laki, jossa rikesakko liitettäisiin rikkomusten rangaistukseksi. Rikkomukset ja niistä määrättävät rikesakot olisivat samat kuin rikesakkorikkomuksista annetussa asetuksessa. Rikesakkorikkomuksia koskevaan sääntelyyn tehtäisiin sen lakiin siirtämisen yhteydessä ne tarpeelliset muutokset, jotka liittyvät laillisuusperiaatteen edellyttämään rikoslainsäädännön täsmällisyysvaatimukseen.    

Lisäksi rangaistusmääräysmenettelyä ja rikesakkomenettelyä sivuavaan muuhun lainsäädäntöön ehdotetaan tehtäväksi teknisluonteisia muutoksia, joita menettelylain säätäminen ja rikesakon säätäminen ainoaksi rikkomuksen seuraamukseksi edellyttävät.       

4 Esityksen vaikutukset 
     
4.1 Taloudelliset vaikutukset  

4.2. Vaikutukset viranomaisten toimintaan 

Viranomaisten tehtäviä ja toimivaltasuhteita koskeva muutos olisi se, että poliisimiehet, tullimiehet ja rajavartiomiehet voisivat sakkomääräyksellä määrätä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistuksen ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamuksen. Voimassa olevan lainsäädännön mukaan niidenkin osalta vaaditaan virallisen syyttäjän antama rangaistusmääräys sen jälkeen, kun mainitut valvontaa suorittavat virkamiehet ovat ensin antaneet rangaistusvaatimuksen. 

Menettelyuudistuksesta aiheutuvien muutosten ei voida katsoa huomattavasti lisäävän valvontaa suorittavien virkamiesten työmäärää. Sakkomääräyksiä koskevissa asioissa he nykyisinkin siis antavat rangaistusvaatimuksen. Menettelylain mukainen menettely tarkoittaisi kylläkin joissakin tapauksissa sitä, että valvontaa suorittavien virkamiesten työ muuttuisi nykyisen yksivaiheisen menettelyn asemesta kaksivaiheiseksi. Tämä koskisi niitä tapauksia, joissa joudutaan antamaan rangaistusvaatimus rikkomuksesta epäillyn vastustaessa asian käsittelemistä ja ratkaisemista menettelylain mukaisessa menettelyssä. Työmäärän lisäystä ei voida kuitenkaan pitää tältä osin merkittävänä. Rangaistusvaatimusten vastustamisten ja rikesakkoasioiden tuomioistuimeen saattamisten perusteella voidaan olettaa, että näitä kahdessa vaiheessa käsiteltäviä asioita olisi vain joitakin tuhansia vuodessa. Nekin jakaantuisivat maan eri osiin ja eri virkamiesten käsiteltäviksi. 

Virallisten syyttäjien työmäärää uudistuksen voi arvioida vähentävän. Vuoden 2005 lukumäärien perusteella syyttäjien käsiteltäväksi tulevien summaarisessa menettelyssä käsiteltävien sakkoasioiden määrä putoaisi noin 240 000 asiasta noin 30 000 asiaan. Yhden rangaistusmääräysasian asian käsittelyyn menevä aika on jossakin määrin tapauskohtainen, eikä syyttäjiltä muiden tehtävien suorittamiseen säästyvää työaikaa voida yksiselitteisesti laskea. Kysymys on joka tapauksessa merkittävästä työmäärän vähennyksestä. Jos asioita tulisi syyttäjien käsiteltäväksi noin 210 000 vähemmän ja jos syyttäjä käyttää tällaista asiaa kohti kaksi minuuttia, vuosittainen säästö olisi noin 875 työpäivää. Vapautuva aika voitaisiin käyttää vakavampia rikoksia koskevien asioiden tehokkaampaan käsittelyyn. 
4.3 Yhteiskunnalliset vaikutukset 

5 Asian valmistelu 

Oikeusministeriö asetti 12 päivänä huhtikuuta 2006 työryhmän, jonka tehtäväksi annettiin laatia ehdotus hallituksen esitykseksi summaarisesta tuomioistuimen ulkopuolisesta rikosoikeudellisesta menettelystä. Tavoitteena oli nykyisten summaaristen tuomioistuimen ulkopuolisten rikosprosessilajien korvaaminen yhdellä nykyaikaisella menettelylajilla, joka olisi perustuslain mukainen ja prosessiekonomisesti järkevä. Lisäksi työryhmän oli tehtävä tarpeelliset ehdotukset näihin lakeihin liittyvän lainsäädännön tarkistamiseksi. Työryhmän toimeksiannossa asetettiin eräitä perusratkaisuja, joille uuden menettelyn tulisi rakentua.   

Työryhmä pyysi kirjallisen lausunnon oikeusministeriön oikeushallinto-osastolta ja tietohallinnon vastuualueelta, sisäasiainministeriön poliisiosastolta ja Ajoneuvohallintokeskukselta alustavien ehdotusten asiakirjoihin, ratkaisuilmoituksiin ja tietojärjestelmiin liittyvistä vaikutuksista. 

Työryhmä luovutti mietintönsä    päivänä      kuuta 2007 (oikeusministeriön työryhmämietintö 2007:    ).                                 

                                       YKSITYISKOHTAISET PERUSTELUT 

1	Lakiehdotusten perustelut 

1.1	Laki sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä 

1 luku. Yleiset säännökset 

1 §. Lain soveltamisala. Pykälän 1 momentin 1 kohdassa sekä 2 ja 3 momentissa ehdotetaan säädettäväksi menettelylain soveltamisalasta, joka sakkorangaistuksen ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamuksen osalta vastaisi rangaistusmääräyslain 1 §:ää. Mainitut seuraamukset voitaisiin määrätä sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, jos rikkomuksesta ei ole säädetty ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai enintään kuusi kuukautta vankeutta, taikka laillisesti asetetun uhkasakkokiellon rikkomisesta. Sakkorangaistus ja menettämisseuraamus voitaisiin käsitellä lain mukaisessa menettelyssä silloinkin, kun rikkomuksesta saattaa seurata muukin seuraamus, jos rikkomuksen tehnyttä ei vaadita tuomittavaksi siihen. Rangaistusmääräyslain 1 §:n 2 momentin mukaisesti virkarikokset ja eräät muut rikokset jäisivät soveltamisalan ulkopuolelle.        

Rikesakkolain 1 §:n mukaan rikesakkomenettelyssä voidaan määrätä rikesakko seuraamukseksi rikkomuksesta, joka rikoslain 2 a luvun 9 §:ssä ja sen nojalla asetuksella on määritelty rikesakkorikkomukseksi. Rikesakkorikkomuksia koskeva mainittu rikoslain pykälä ja siihen perustuva rikesakkorikkomuksista annettu asetus ehdotetaan tässä esityksessä kumottaviksi. Rikoslain 2 a luvun 8 §:n muutetun 1 momentin mukaan rikesakko olisi euromäärältään kiinteä sakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka lailla säädetään eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Tämä erikseen säätäminen tapahtuisi rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. Näin ollen 1 §:n 1 momentin 2 kohdassa säädettäisiin, että menettelylain mukaisessa menettelyssä voidaan seuraamukseksi määrätä rikesakko niistä rikkomuksista, joiden rangaistukseksi rikesakko on erikseen laissa säädetty. 

Lain soveltamisalan osalta voidaan viitata siihen, mitä yleisperusteluissa on sivulla 27 todettu yhteiseen vankeusrangaistukseen liittyvien kysymysten yhteydessä. Menettelylain 1 § tai mikään muukaan pykälä ei velvoita käsittelemään menettelylain mukaisessa menettelyssä sen soveltamisalaan kuuluvaa rikkomusta. Epäillyn rikoskokonaisuuden sitä edellyttäessä rikkomus voidaan hänen muiden tekojensa yhteydessä saattaa käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Toisaalta menettelylain mukaisessa menettelyssä käsiteltäviä rikkomuksia voidaan erottaa muista saman epäillyn epäillyistä teoista käsiteltäväksi menettelylain mukaisessa menettelyssä. Jo nykyisin olevaan tapauskohtaiseen joustonvaraan ei siis puututtaisi.      

2 §. Määritelmät. Pykälässä määritettäisiin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyssä käytettävät vaatimukset ja määräykset. 

Rangaistusmääräysmenettelyssä annettuja rangaistusvaatimuksia vastustetaan vähän ja rikesakkomenettelyssä määrättyjä rikesakkoja saatetaan erittäin vähän tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tämän perusteella voidaan olettaa, että sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn käytön yhteydessä hyvin pieni osa rikkomuksista epäillyistä ei hyväksy asian ratkaisemista summaarisessa menettelyssä ja siinä määrättävää seuraamusta. Uudessa menettelyssä tämä hyväksymättä jättäminen ilmenisi suostumuksen antamatta jättämisenä. Vastustuksenvaraiseksi jäisi vain rikesakko silloin, kun se määrätään liikennerikkomuksesta ajoneuvoa pysäyttämättä. Suostumuksen antamatta jättämiseen liittyy pykälän 1 kohta, jonka mukaan rangaistusvaatimus tarkoittaisi epäillylle tiedoksi annettavaa sakkorangaistusta ja menettämisseuraamusta koskevaa tai rikesakkoa koskevaa vaatimusta tilanteessa, jossa hän ei suostu asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä. Rangaistusvaatimuksen samoin kuin pykälässä määriteltävien sakkovaatimuksen ja määräysten antamisen edellytyksenä olisi kuitenkin se, että asianomistaja on antanut suostumuksensa.      

Rangaistusvaatimuksen tarkoituksena olisi antaa rikkomuksesta epäillylle harkinta-aika suostumuksen antamista varten. Siten voitaisiin vielä välttää asian tarpeeton käsittely tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintoineen ja tuomioistuinkäsittelyineen. Epäillylle annettaisiin rangaistusvaatimuksen antamisenkin yhteydessä seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot (10 §). Epäillyn suostumukseksi katsottaisiin 4 §:n 3 momentin mukaan myös sakon tai rikesakon maksaminen 30 päivän kuluessa rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta. Maksaminen johtaisi asian ratkaisemiseen rangaistusvaatimuksen mukaisella sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. Määräajan kuluminen umpeen ilman maksamista puolestaan johtaisi asian käsittelyyn tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Rangaistusvaatimuksen sisällöstä säädettäisiin 9 §:ssä. 

Pykälän 2 kohdassa määriteltäisiin rikesakkomääräys, joka olisi lopullinen tai vastuksenvarainen ratkaisu, jolla ilman eri vaatimusta tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrätään rikesakko. Rikesakkomääräyksellä rikkomuksesta epäilty määrättäisiin maksamaan rikesakko rikkomuksen rangaistuksena. Rikesakkomääräys olisi yleensä lopullinen ratkaisu siinä mielessä, että siihen ei 32 §:n mukaan saisi hakea muutosta valittamalla. Poikkeuksen muodostaisivat tapaukset, joissa rikesakko määrätään ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. Niissä rikesakkomääräyksen pysyvyys riippuisi siitä, vastustaako määräyksen saanut sitä 18 §:n mukaisesti. 

Rikesakko määrättäisiin yleensä ilman sitä koskevaa erillistä vaatimusta. Jos rikkomuksesta epäilty ei kuitenkaan heti rikkomuksen paljastumisen jälkeen antaisi suostumustaan asian ratkaisemiseen rikesakolla, mainittu seuraamus määrättäisiin vasta sitä koskevan rangaistusvaatimuksen antamisen jälkeen edellyttäen, että epäilty vaatimuksen tiedoksiannosta luettavana 30 päivän määräaikana maksaa rikesakon. Rikesakkomääräyksen sisällöstä säädettäisiin 8 §:ssä. 

Pykälän 3 kohdan mukaan sakkomääräyksellä tarkoitettaisiin lopullista ratkaisua, jolla valvontaa suorittava virkamies ilman eri vaatimusta tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrää 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetusta rikkomuksesta enintään 20 päiväsakon suuruisen sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen. Sakkomääräyksen antamiseen oikeutettujen virkamiesten piiri määräytyisi tarkemmin 5 §:n perusteella. Heitä olisivat poliisimiehet, tullimiehet ja rajavartiomiehet. 

Sakkomääräys olisi ratkaisu, johon ei saisi hakea muutosta valittamalla. Rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta riippuen sakkomääräys voitaisiin rikesakkomääräyksen tavoin antaa ilman eri vaatimusta tai rangaistusvaatimuksen perusteella niistä rikkomuksista, joista voimassa olevan lain mukaan voidaan antaa rangaistusvaatimus.   

Sakkomääräykseen liittyvä 20 päiväsakon raja liittyy siihen, että sakottamisjärjestelmän tarkoituksenmukaistamiseksi eräille valvontaa suorittaville virkamiehille annettaisiin oikeus määrätä sakkorangaistus ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamus niissä tapauksissa, joissa rikkomus ei ylitä tiettyä vakavuustasoa. Sakkomääräyksenkin sisällöstä määrättäisiin 8 §:ssä. 

Pykälän 4 kohdassa määriteltäisiin sakkovaatimus. Sillä tarkoitettaisiin epäillylle annettavaa sakkorangaistusta koskevaa vaatimusta niissä tapauksissa, joissa sakkomääräys ei ole mahdollinen 20 päiväsakon rajan ylittymisen vuoksi. Sakkovaatimus toimitettaisiin tarkastettavaksi viralliselle syyttäjälle, joka antaisi syyttäjän sakkomääräyksen. Syyttäjä voisi määräyksen antamisen asemesta pyytää uuden sakkovaatimuksen antamista, antaa rikesakkomääräyksen taikka päättää syyttämättä jättämisestä tai syytteen nostamisesta. Sakkovaatimuksenkin sisällöstä säädettäisiin 8 §:ssä ja syyttäjän sakkomääräyksestä vaihtoehtoineen 4 luvussa. 

Pykälän 5 kohdan mukaan syyttäjän sakkomääräyksellä tarkoitettaisiin lopullista ratkaisua, jolla virallinen syyttäjä sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrää sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen. Lopullisuudella tarkoitetaan tässäkin sitä, että syyttäjän ratkaisuun ei saisi hakea muutosta valittamalla. Syyttäjäkin voisi syyttäjän sakkomääräyksessä päätyä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistukseen, jos hän 27 §:n mukaisesti antaa sakkomääräyksen vaadittua lievempänä. Pykälän 3 kohta ei siis estäisi sellaiseen ratkaisuun päätymistä. Muuten tähän kohtaan liittyviä kysymyksiä on jo käsitelty edellä 1 ja 4 kohdan yhteydessä.          

3 §. Asianomistajan suostumus. Pykälän 1 momentin mukaan asian käsitteleminen ja ratkaiseminen menettelylain mukaisessa menettelyssä edellyttäisivät asianomistajan suostumuksen, jonka tiedustelemisen yhteydessä hänelle olisi selostettava sen merkitys. Jos suostumusta ei annettaisi, asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintoineen ja tuomioistuinkäsittelyineen. Suostumuksen edellyttämisen taustalla ovat asianomistajan syyte- ja vahingonkorvausoikeuteen liittyvät näkökohdat sekä se, että sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen ja syyttäjän sakkomääräykseen ei saisi hakea muutosta valittamalla. Ylimääräinen muutoksenhaku olisi 33 §:n 1 momentin nojalla asianomistajankin käytettävissä sillä perusteella, että hän ei ole pätevästi antanut suostumustaan.  

Asianomistajan suostumuksesta säädetään nykyisin rangaistusmääräyslain 2 §:ssä, jonka mukaan asiaa ei saa käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä, ellei asianomistaja ole antanut siihen suostumustaan. Sen sijaan rikesakkomenettelyn käyttämisen edellytyksenä ei ole nykyisin asianomistajan suostumusta. Muutos siltä osin olisi tässä vaiheessa kuitenkin lähinnä näennäinen. Rikesakkorikkomuksilla ei edelleenkään olisi yleensä asianomistajia. Rikesakkorikkomusten piirin mahdollisen laajentamisen myötä tilanne voi kuitenkin muuttua, mihin on syytä varautua. 

Vaikka rikkomuksesta määrättävä tai vaadittava sakko tai rikesakko saattaisi tulla asianomistajan tietoon hänen harkitessaan suostumuksen antamista, asianomistajan erillistä hyväksymistä konkreettiselle rangaistukselle ei edellytettäisi. Suostumalla menettelyyn asianomistaja samalla hyväksyisi siinä määrättävän seuraamuksen. Tämä tarkoittaisi sitä, että asianomistajalta ei vaadittaisi uutta suostumusta, jos virallinen syyttäjä 26-28 §:n perusteella päätyy menettelylain mukaisessa menettelyssä muuhun kuin epäillylle alun perin vaadittuun seuraamukseen.   

Suostumukselle ei säädettäisi määrämuotoa. Yleensä se annettaisiin suullisesti rikkomusta tutkivan virkamiehen sitä tiedustellessa. Suostumus voitaisiin antaa heti rikkomuksen tekopaikalla tai sen jälkeen tutkinnan myöhemmässä vaiheessa. Suostumuksesta tehtäisiin merkintä rikkomuksesta laadittavaan asiakirjaan eli sakkovaatimus-, sakkomääräys-, rikesakkomääräys- tai rangaistusvaatimusasiakirjaan. Suostumuksen antajan henkilöllisyys olisi tarkastettava luotettavalla tavalla. 

Asianomistajalle olisi selostettava suostumuksen tiedustelemisen yhteydessä sen merkitys. Tällä tarkoitettaisiin sitä, että asianomistajalle kerrottaisiin, mihin hänen antamansa suostumus johtaa. Asia ratkaistaisiin siten lopullisesti sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, että määräykseen ei saisi hakea muutosta valittamalla. Asianomistajan tulisi selostuksen perusteella ymmärtää, että hänen ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksella asia tullaan häntä sitovasti ratkaisemaan menettelylain mukaisessa menettelyssä. Tällä selostuksella saattaisi olla tärkeä merkitys, kun joudutaan 33 §:n 1 momentin perusteella arvioimaan sitä, onko asianomistaja antanut pätevästi suostumuksensa.  

Suostumuksen lisäksi asianomistajan rangaistusvaatimus olisi sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn käyttämisen edellytyksenä, jos rikkomus on asianomistajarikos. Suostumuksen antanut asianomistaja voisi ajaa rikokseen perustuvia yksityisoikeudellisia vaatimuksiaan riita-asiana rikkomuksesta epäiltyä vastaan. Käytännössä sellaisissa tapauksissa suostumuksia ei juurikaan annettaisi erillisen riita-asian ajamisesta asianomistajalle aiheutuvien vaivojen ja kustannusten vuoksi. 

Pykälän 2 momentin mukaan asianomistajan suostumus annettaisiin sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen antavalle tai muulle esitutkintaa suorittavalle virkamiehelle taikka rikesakon määräävälle viralliselle syyttäjälle.  

Ehdotettava säännös vastaisi muun ehdotetun sääntelyn edellyttämiä muutoksia lukuun ottamatta pääosin nykyisin rangaistusmääräyslain 2 §:ssä olevaa sääntelyä, jonka mukaan suostumus asian käsittelyyn rangaistusmääräysmenettelyssä voidaan antaa esitutkintaviranomaiselle taikka rangaistusvaatimuksen tai rangaistusmääräyksen antajalle. Rangaistusmääräyksen antajaa vastaisi ehdotettujen säännösten mukaan eräissä tapauksissa virallinen syyttäjä, joka antaisi syyttäjän sakkomääräyksen. Häntä ei ole kuitenkaan tarpeen lisätä niiden virkamiesten joukkoon, joille sakon määräämistä koskeva suostumus voidaan antaa. 

Sakkovaatimus voitaisiin 5 §:n 1 momentin mukaan antaa myös syyttäjän pyynnöstä. Jos syyttäjä 28 §:n 1 momentin nojalla sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen mukaisen sakon määräämisen asemesta päätyisi rikesakon määräämiseen, asianomistajan suostumusta ei tarvittaisi uudelleen. Sen sijaan syyttäjän olisi saatava asianosaisten suostumukset, jos hän viimeksi mainitun pykälän 2 momentin mukaisesti muuten päätyisi rikesakon määräämiseen. Toimivaltaisista virkamiehistä säädettäisiin tarkemmin 5 §:ssä sekä tullimiehiä, rajavartiomiehiä ja erävalvojia koskevissa erityissäännöksissä. 

Suostumus voitaisiin myös antaa muulle kuin vaatimuksen tai määräyksen antavalle virkamiehelle. Suostumuksen vastaanottaja voisi olla esimerkiksi toinen samaa rikkomusta tutkiva poliisimies.  Suostumuksen vastaanottaja voisi kuitenkin olla myös muu esitutkintaa suorittava virkamies. 

Pykälän 3 momentin mukaan asianomistajan suostumuksen peruuttaminen ei estäisi asian käsittelemistä ja ratkaisemista menettelylain mukaisessa menettelyssä. Tämä vastaisi rangaistusmääräyslain 2 §:ää, jonka mukaan asianomistajan suostumuksen peruuttaminen ei estä asian käsittelemistä rangaistusmääräysmenettelyssä. 

Mahdollisuus peruuttaa suostumus soveltuu huonosti erityisen nopeaksi tarkoitettuun rikosasioiden summaariseen käsittelyyn. Sakko- tai rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annettaisiin käytännössä heti suostumuksen antamisen jälkeen. Lisäksi 33 §:n 1 momentin mukaan sakkomääräys, rikesakkomääräys tai syyttäjän sakkomääräys voitaisiin poistaa silloin, kun asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty ei ole pätevästi antanut suostumustaan. Näin ollen asianomistaja ei olisi lopullisesti sidottu suostumukseensa, jos se olisi annettu mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla.    

Pykälän 3 momentin soveltaminen jättää sanamuotonsa perusteella varaa tarkoituksenmukaisuusharkinnalle. Se ei velvoita asian käsittelyyn ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä niissä tapauksissa, joissa suostumus on peruutettu. Asianomistaja voi kuulemisensa yhteydessä muuttaa mielipidettään niin, että hän ensin suostuu summaarisen menettelyn käyttämiseen mutta tarkemmin mietittyään samassa tilanteessa peruuttaa suostumuksensa. Tällöin ei itse asiassa edes voida puhua suostumuksen peruuttamisesta 3 momentissa tarkoitetussa merkityksessä. Muutenkin sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen antavan virkamiehen voi olla syytä ottaa huomioon asianomistajan suostumuksen peruutus, jos peruuttaminen ehditään ottamaan huomioon ennen vaatimuksen tai määräyksen antamista ja jos peruuttamiselle on löydettävissä järkeviä perusteita. Näin saatetaan välttää tarpeeton 33 §:n 1 momentin nojalla tapahtuva ylimääräinen muutoksenhaku.     

4 §. Epäillyn suostumus. Pykälän 1 momentissa todettaisiin ensinnäkin, että rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta on voimassa, mitä 3 §:ssä säädetään asianomistajan suostumuksesta. Tämä koskee esimerkiksi suostumuksen asettamista sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn käyttämisen edellytykseksi, suostumuksen merkityksen selostamista, suostumuksen vastaanottavia virkamiehiä ja suostumuksen peruuttamisen merkitystä. 

Pykälän 1 momentin mukaan epäillyn suostumuksen olisi koskettava myös hänelle vaadittavaa tai määrättävää seuraamusta. Tämä poikkeaisi asianomistajan suostumuksesta, joka koskisi vain asian käsittelemistä ja ratkaisemista menettelylain mukaisessa menettelyssä. Ennen kuin rikkomuksesta epäillyn olisi ratkaistava se, antaako hän suostumuksen vai ei, hänelle olisi kerrottava sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen mukaisen rikesakon määrä, sakkorangaistuksen suuruus mukaan lukien päiväsakkojen lukumäärä ja päiväsakon rahamäärä ja menettämisseuraamus. Seuraamusta koskevaa suostumusta ei olisi tarpeen pyytää uudelleen, jos virallinen syyttäjä 27 §:n nojalla määräisi sakkorangaistuksen vaadittua lievemmäksi, koska muutos tapahtuisi epäillyn eduksi.      

Pykälän 2 momentin mukaan epäillyn suostumusta olisi tiedusteltava myös silloin, kun kyseessä on moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehty liikennerikkomus, johon syyllistyneen henkilöllisyys on välittömästi todettu mutta josta ei välittömästi määrätä rikesakkoa. Tämä suostumuksen tiedusteluvelvollisuus liittyy 11 §:n 2 momenttiin, jonka mukaan sellaisessa tapauksessa rikesakkomääräys liitteineen voitaisiin edelleenkin lähettää rikkomukseen syyllistyneelle postitse. Jos epäilty ilmoittaa, ettei hän suostu asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä, epäillylle annettaisiin tiedoksi rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus, jolloin epäillyllä olisi tiedoksiannosta lukien vielä 30 päivän aika rikesakko maksamalla antaa suostumuksensa. 

Kuten yleisperusteluissa on todettu, tarkoituksenmukaisuusnäkökohdat puhuvat sen puolesta, että antamastaan suostumuksesta huolimatta rikkomuksesta epäillyllä olisi oltava mahdollisuus toimittaa syyttäjän sakkomääräyksen antajalle selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista. Se edistäisi myös epäillyn maksukykyyn nähden kohtuullisen sakkorangaistuksen määräämistä. Määräyksen antajan olisi otettava huomioon rahamäärään vaikuttava ennen määräyksen antamista toimitettu selvitys, mistä säädettäisiin 24 §:ssä. Päiväsakon rahamäärään liittyvällä selvityksen toimittamismahdollisuudella pystyttäisiin jossakin määrin estämään sitä, että suostumuksia jätettäisiin antamatta ja rikkomuksia ohjautuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä käsiteltäviksi ainoastaan päiväsakon rahamäärän vuoksi. 

Pykälän 2 momentissa säädettäisiin lisäksi, että epäillyn suostumusta ei edellytä, jos rikesakko määrätään ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta. Tämä koskisi tapauksia, joissa rikesakko määrätään 3 luvun säännösten mukaisesti ja joissa rikesakkomääräys lähetetään ajoneuvon omistajalle, haltijalle, tilapäiselle käyttäjälle tai käyttövastaavalle. Rikesakkomääräyksen näin saaneella on oikeus vastustaa määräystä ilmoittamalla vastustuksesta asianomaiselle poliisiviranomaiselle. 

Rikkomuksesta epäilty ei välttämättä kykene tekopaikalla tai muuten välittömästi epäillyn rikkomuksen jälkeen arvioimaan kaikkia asiaan liittyviä seikkoja. Hän saattaa olla myös esimerkiksi kiihtyneessä mielentilassa, joka haittaa asian arviointia hänen kannaltaan. Epäilty saattaa näiden tai vastaavien syiden takia jättää antamatta suostumuksen, jonka hän asiaa lisää harkittuaan olisikin valmis antamaan. Suostumuksen välittömään antamatta jättämiseen saattaa liittyä myös se, että epäilty haluaa esittää selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista. Jotta vältetään rikkomuksen käsittelystä tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä aiheutuva tarpeeton vaiva, pykälän 3 momentissa ehdotetaan säädettäväksi, että epäillyn suostumukseksi katsotaan myös sakon tai rikesakon maksaminen 30 päivän kuluessa rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta.  

Jos rikkomuksesta epäilty ei suostuisi asian käsittelyyn sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyssä, hänelle annettaisiin sakkoa tai rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Lain 10 §:n mukaisesti vaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä epäillylle annettaisiin seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot. Jos epäilty ei maksaisi seuraamusta 30 päivän kuluessa rangaistusvaatimuksen tiedoksiannosta, asian käsittelyä jatkettaisiin tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Maksaminen puolestaan johtaisi sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamiseen. Summaaristen rikosasioiden käsitteleminen ja ratkaiseminen kohtuullisen nopeasti edellyttävät sitä, että määräajan jälkeen tapahtunutta maksua ei otettaisi huomioon, vaan se palautettaisiin rikkomuksesta epäillylle. 

On mahdollista, että rikkomuksesta epäilty maksaa sakon tai rikesakon määräaikana vain osittain. Tällainen osamaksu voitaisiin katsoa suostumukseksi, koska se osoittaa epäillyn hyväksyvän menettelylain käyttämisen rikkomuksen käsittelyssä. Osamaksua voidaan pitää asianmukaisena sen vuoksi, että sakon täytäntöönpanosta annetun lain 12 §:n 1 momentin mukaan saatavan (esimerkiksi sakko tai rikesakko) osasuoritus on otettava vastaan. Jos saatava maksetaan vain osittain, Oikeusrekisterikeskuksen on mainitun lain 7 §:n 1 momentin nojalla lähetettävä maksajalle maksukehotus maksamatta olevan osan maksamista varten. Lain 14 ja 15 §:n mukaisesti sakon tai rikesakon maksamista varten voidaan myöntää maksuaikaa tai tehdä maksusuunnitelma. Jos epäilty ei kykene maksamaan sakkoa kokonaan kerralla esimerkiksi sen suuruuden takia, hän voisi erikseen sopia Oikeusrekisterikeskuksen kanssa maksuajasta tai –suunnitelmasta maksamatta jäävän osan maksamista varten. Tiedot toimintavaihtoehdoista tulisi antaa epäillylle rangaistusvaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä.                  

5 §. Toimivaltaiset virkamiehet. Pykälässä säädettäisiin toimivaltaisista virkamiehistä tavalla, joka pääosin perustuu voimassa oleviin rangaistusmääräyslain 3 §:ään ja rikoslain 2 a luvun 10 §:n 1 momenttiin. Muuttamistarvetta aiheuttaa kuitenkin se, että rangaistusmääräysten tilalle tulisivat valvontaa suorittavien virkamiesten sakkomääräykset ja syyttäjän sakkomääräykset. Tarkoituksenmukaisuussyistä myös viralliselle syyttäjälle annettaisiin oikeus antaa itse rikesakkomääräys. Käyttöön otettaisiin myös rangaistusvaatimus, joka ei tarkoittaisi voimassa olevan lain mukaista samannimistä vaatimusta. Pykälästä myös ilmenisivät kaikki sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyssä toimivat virkamiehet, vaikka joidenkin osalta ainoastaan viitattaisiin heitä koskevaan erityislainsäädäntöön. 

Pykälän 1 momentin mukaan sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen antaisi poliisimies. Rikesakon määräisi poliisimies tai virallinen syyttäjä. Sakkovaatimus voitaisiin antaa myös syyttäjän pyynnöstä. 

Poliisilain (493/1995) 6 §:n mukaan poliisimiehiä ovat asetuksessa mainitut päällystöön, alipäällystöön ja miehistöön kuuluvat virkamiehet. Poliisimiehistä säädetään tarkemmin poliisiasetuksen (1112/1995) 1 §:ssä. 

Pykälän 1 momentin nojalla toimivaltaisia syyttäjiä ovat yleisistä syyttäjistä annetun lain (199/1997) 2 §:n mukaiset syyttäjät eli valtakunnansyyttäjä, apulaisvaltakunnansyyttäjä, valtionsyyttäjä, kihlakunnansyyttäjä ja Ahvenanmaan maakuntasyyttäjä. Mainitun lain 1 §:n 3 momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että syyttäjän tehtävänä on rikesakkomääräysten ja syyttäjän sakkomääräysten antaminen siten kuin siitä erikseen säädetään. Tämä erikseen säätäminen tapahtuisi menettelylaissa. Sakkomääräysasioita voisi käsitellä ja rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antaa erityissäännöksen perusteella myös apulaissyyttäjä. Tätä koskeva muutos ehdotetaan tehtäväksi kihlakunnansyyttäjästä annetun lain (195/1996) 8 §:n 1 momenttiin.     

Syyttäjä voisi määrätä rikesakon kaikissa tilanteissa, joissa rikesakkorikkomus tulee hänen käsiteltäväkseen. Asiasta säädettäisiin tarkemmin 28 §:ssä. Ensinnäkin syyttäjä voisi määrätä rikesakon, jos hän katsoo, että rikkomuksesta on sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaaditun sakkorangaistuksen asemesta määrättävä rikesakko. Kysymys olisi tuolloin tapauksesta, jossa syyttäjä arvioi rikkomuksen toiseksi teoksi kuin sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen antaja. Sakko ja rikesakkohan eivät olisi enää minkään rikkomuksen osalta rangaistusvaihtoehtoja. 

Syyttäjä voisi 28 §:n 2 momentin nojalla muutenkin määrätä rikesakon hänen käsiteltäväkseen tulevasta rikesakkorikkomuksesta. Tällöin kysymys olisi siis tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintaan tulevasta rikkomuksesta. Kysymyksessä saattaisi olla esimerkiksi rikoskokonaisuus, jonka yksi osateko olisi rikesakkorikkomus. 

Sakkovaatimus voitaisiin antaa syyttäjän pyynnöstä kahdessa eri tapauksessa. Ensimmäinen niistä koskisi tilannetta, jossa syyttäjä 26 §:n 1 momentin mukaisesti katsoo, että syyttäjän sakkomääräys on annettava muusta teosta tai ankarampaan sakkorangaistukseen johtavana kuin sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa on ilmoitettu. Mainitun tapauksen lisäksi on mahdollista, että syyttäjän käsiteltäväksi tulee tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkinnan kautta rikkomus, josta voitaisiin 1 §:n 1 momentin 1 kohdalla nojalla määrätä sakko syyttäjän sakkomääräyksellä. Joitakin sellaisia asioita voi syystä taikka toisesta jäädä sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn ulkopuolelle niin, että niissä ei anneta sakkovaatimusta tai rangaistusvaatimusta. Eräs syy saattaa olla edellä jo mainittu rikkomuksen liittyminen rikoskokonaisuuteen. Tarpeettoman tuomioistuinkäsittelyn välttämiseksi syyttäjä voisi näissä tapauksissa pyytää sakkovaatimuksen antamista. Asian käsittely etenisi normaalisti menettelylain säännösten mukaisesti. Jos rikkomuksesta epäilty ei suostu asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen summaarisessa menettelyssä, hänelle voitaisiin tällaisessakin tapauksessa antaa sakkovaatimuksen asemesta rangaistusvaatimus. 

Pykälän 2 momentin mukaan sakkomääräyksen antaisi poliisimies ja syyttäjän sakkomääräyksen antaisi virallinen syyttäjä. Näihin määräyksiin liittyviä kysymyksiä on jo käsitelty edellä 2 §:n perusteluissa ja käsitellään jäljempänä 4 luvun pykälien perustelujen yhteydessä. 

Pykälän 3 momentissa todettaisiin muut sakko- ja rikesakkomääräysasioissa toimivaltaiset virkamiehet kuin poliisimiehet ja viralliset syyttäjät. Voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti muiden virkamiesten toimivallasta säädettäisiin tarkemmin heitä koskevassa erityislainsäädännössä. Tullimiehen ja rajavartiomiehen toimivallasta antaa sakkomääräys sekä heidän ja erävalvojan toimivallasta antaa sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus ja määrätä rikesakko säädettäisiin siis erikseen. 

Sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn käyttöön ottamisesta aiheutuvat muutokset ehdotetaan tullimiehen osalta tehtäväksi tullilain 46 §:ään. Muuttamisen jälkeen sen 1 momentin mukaan, jos tullirikoksesta voidaan määrätä sakkorangaistus ja menettämisseuraamus sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, tutkinnanjohtaja tai tehtävään määrätty muu tullimies voisi antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai mainittuja seuraamuksia koskevan rangaistusvaatimuksen siten kuin menettelylaissa säädetään. Pykälän muutetun 2 momentin mukaan, jos tullilaitoksen tutkittavana olevasta rikkomuksesta voidaan määrätä seuraamukseksi rikesakko, 1 momentissa tarkoitetulla tullimiehellä olisi oikeus määrätä rikesakko tai antaa rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus siten kuin menettelylaissa säädetään. Rajavartiolain (578/2005) muutetun 47 §:n mukaan rajavartiomies antaisi sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen siten kuin menettelylaissa säädetään. 

Tullimiehen ja rajavartiomiehen toimivallan osalta käytännön muutos voimassa olevaan lainsäädäntöön olisi se, että he voisivat sakkomääräyksellä joko suoraan tai rangaistusvaatimuksen antamisen kautta määrätä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistuksen ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamuksen rikkomuksesta, josta ei ole säädetty ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai enintään kuusi kuukautta vankeutta. 

Metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n 1 momentin mukaan erätarkastaja voisi edelleen määrätä rikesakon erävalvonnassa ilmi tulleesta mainitussa laissa tarkoitetusta rikkomuksesta rikesakon kohteena olevan kirjallisella suostumuksella. Rikesakko määrättäisiin menettelylain mukaisessa menettelyssä. 

Erävalvojalle ei ehdoteta annettavaksi oikeutta määrätä sakkorangaistusta ja menettämisseuraamusta. Tähän kuten yleensäkin toimivaltaisiin virkamiehiin liittyviä kysymyksiä on käsitelty yleisperusteluissa. Metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n 2 momenttia muutettaisiin niin, että erätarkastaja voisi antaa voimassa olevan lain mukaisen enintään 20 päiväsakon suuruisen rangaistusvaatimuksen asemesta samaan rajaan sidotun sakkovaatimuksen. Tällaisen vaatimuksen tai vastaavan rangaistusvaatimuksen perusteella määrättyä sakkoa ei voitaisi muuntaa vankeudeksi. 

Erävalvojan antama sakkovaatimus olisi siis poikkeustapaus verrattuna 2 §:n 4 kohdassa määriteltyyn sakkovaatimukseen. Kohdan mukaanhan sakkovaatimuksella tarkoitettaisiin epäillylle annettavaa vaatimusta, jolla hänelle vaaditaan 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetusta rikkomuksesta yli 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ja menettämisseuraamusta. Tällä poikkeuksella sakkovaatimusasiaan sovellettaisiin muuten menettelylain säännöksiä. Myös erävalvojan antama sakkovaatimus ja epäillyn jälkikäteisen suostumuksen jälkeen rangaistusvaatimus menisivät viralliselle syyttäjälle syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten.

6 §. Toimenpiteistä luopuminen. Pykälän mukaan poliisimiehen, tullimiehen ja rajavartiomiehen oikeudesta antaa rikkomukseen syyllistyneelle huomautus tai jättää tekemättä ilmoitus rikkomuksesta ja virallisen syyttäjän oikeudesta jättää syyte nostamatta olisi voimassa, mitä niistä erikseen säädetään. Pykälä vastaisi poliisimiehen ja syyttäjän osalta asiallisesti rangaistusmääräyslain 11 §:n 2 momenttia ja rikesakkolain 5 §:ää. 

Pykälällä korostettaisiin sitä, että toimenpiteistä luopuminen on mahdollista myös sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyn mukaisissa tapauksissa. Toimenpiteistä luopumisen edellytyksistä ei kuitenkaan säädettäisi menettelylaissa. Lain 29 §:n 1 momentissa säädettäisiin selvyyden vuoksi, että virallinen syyttäjä saa jättää syyttäjän sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen antamatta, jos laissa säädetyt syyttämättäjättämisen edellytykset täyttyvät.  

Esitutkintalain (449/1987) 43 §:n 2 momentissa säädetään esitutkinnan lopettamisesta saattamatta asiaa syyttäjän harkittavaksi. Se on mahdollista, jos 1) tutkinnassa on käynyt selville, ettei rikosta ole tehty taikka ettei asiassa voida nostaa ketään vastaan syytettä tai esittää muuta rikokseen perustuvaa julkisoikeudellista vaadetta tai 2) esitutkintaviranomainen on tutkinnan aloittamisen jälkeen päättänyt 4 §:n 1 tai 2 momentissa tarkoitetulla perusteella luopua enemmistä toimenpiteistä. Esitutkintaviranomainen voi esitutkintalain 43 §:n 3 momentin mukaan antaa 2 momentin 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa rikokseen syyllistyneelle suullisen tai kirjallisen huomautuksen. 

Edellä viitatun esitutkintalain 4 §:n 1 momentin mukaan esitutkinta saadaan jättämättä toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia. Mainittua säännöstä ehdotetaan tässä esityksessä muutettavaksi niin, että siinä mainitaan odotettavissa olevana seuraamuksena myös rikesakko. Mainitun pykälän 2 momentti koskee esitutkinnan toimittamista eräissä tapauksissa, joissa on tehty muuhun lakiin perustuva päätös toimenpiteisiin ryhtymättä jättämisestä. 

Oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 7 ja 8 §:ssä säädetään edellytyksistä, joiden perusteella virallinen syyttäjä saa jättää syyttämättä. Pykälistä ensiksi mainittua ehdotetaan muutettavaksi niin, että sen 1 kohdan mukaan syyttämättä jättäminen olisi mahdollista, milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakko ja sitä on sen haitallisuus tai siitä ilmenevä tekijän syyllisyys huomioon ottaen kokonaisuutena arvostellen pidettävä vähäisenä. Myös pykälän 2 momenttiin lisättäisiin maininta rikesakosta. Kohdan mukaan syyttäjä saisi jättää syytteen nostamatta rikoksesta, jonka joku on tehnyt alle 18-vuotiaana, milloin siitä ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko, sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja sen katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan. Mainitun lain 8 §:ssä on eräitä oikeudenkäynnin ja rangaistuksen kohtuuttomuuteen tai tarkoituksettomuuteen sekä yhteisen rangaistuksen määräämiseen ja aikaisemmin tuomitun rangaistuksen huomioon ottamiseen liittyviä syyttämättäjättämisperusteita, jotka harvemmin tulisivat kysymykseen menettelylain mukaisesti käsiteltävissä asioissa.  

Edellä mainittujen yleisten toimenpiteistä luopumissäännösten lisäksi lainsäädännöstä löytyy poliisimiehiä ja syyttäjiä koskevia erityissäännöksiä. Niistä voidaan esimerkkinä mainita tieliikennelain (267/1981) 104 §, jonka 1 momentin mukaan, jos 103 §:ssä tarkoitettu rikkomus on olosuhteet huomioon vähäinen, voidaan siitä jättää syyte ajamatta ja rangaistus tuomitsematta. Pykälän 2 momentin mukaan, milloin rikkomus ilmeisesti on sellainen kuin 1 momentissa säädetään, voi poliisimies muihin toimenpiteisiin ryhtymättä antaa rikkomukseen syyllistyneelle huomautuksen. 

Tullimiehen toimenpiteistä luopumista koskeva säännös on tullilain 45 §:ssä. Sen mukaan tullimies voi olla ryhtymättä toimenpiteisiin syyllisen saattamiseksi syytteeseen, jos rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja rikosta on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä. Tullimies voi antaa tällaiseen rikokseen syyllistyneelle huomautuksen. Tässä esityksessä mainittua pykälää ehdotetaan muutettavaksi niin, että siinä mainitaan sakon lisäksi seuraamuksena rikesakko. Tätä täydennystä edellyttää se, rikesakosta tulisi rikesakkorikkomusten ainoa seuraamus. 

Rajavartiolaissa on rajavartiomiehen toimenpiteestä luopumisen osalta viittaus muussa lainsäädännössä olevaan asiaa koskevaan lainsäädäntöön. Lain 9 §:n 1 momentin mukaan rikosasiassa toimenpiteestä luopumisesta on voimassa, mitä siitä erikseen säädetään. 
 
7 §. Esitutkinta. Pykälän 1 momentissa todettaisiin selvyyden vuoksi, että sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyyn liittyvässä esitutkinnassa on kuultava asianomistajaa ja rikkomuksesta epäiltyä. Rikkomuksen selvittämiseen ja seuraamuksen määräämiseen tarvittavien tietojen saamisen lisäksi kysymys on myös 3 ja 4 §:ssä tarkoitetun suostumuksen saamisesta. Suostumuksen antaminen voisi kuitenkin tapahtua muutenkin kuin kuulustelun yhteydessä. Näin tapahtuisi säännönmukaisesti silloin, kun epäilty antaa suostumuksensa vasta 4 §:n 3 momentissa tarkoitetussa 30 päivän määräajassa. Pykälän 1 momentin estämättä esitutkinnassa voitaisiin kuulla asianosaisten lisäksi muitakin henkilöitä, joilta voidaan saada selvitystä rikkomuksesta. 

Pykälän 2 momentin mukaan menettelylaissa tarkoitetun rikkomuksen selvittämiseksi toimitettaisiin esitutkintalain 44 §:n mukainen suppea esitutkinta, jossa selvitetään ainoastaan ne seikat, jotka ovat välttämättömiä sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen antamista varten. 

Rangaistusmääräyslain 5 §:ssä säädetään, että ennen rangaistusvaatimuksen antamista toimitetaan esitutkintalain 44 §:ssä tarkoitettu suppea esitutkinta, jossa selvitetään ainoastaan ne seikat, jotka ovat välttämättömiä seuraamuksen määräämiseksi rangaistusmääräysmenettelyssä. Rikesakkolain 7 §:n mukaan rikesakkoasiain esitutkinnassa selvitetään ainoastaan ne seikat, jotka ovat välttämättömiä rikesakon määräämistä varten. Pykälän 2 momentissa siis yhtenäistettäisiin sääntely tältä osin ottaen samalla huomioon menettelylain edellyttämät muutokset. Samalla esitutkintalain 44 §:n 1 momenttia muutettaisiin niin, että siinä todettaisiin mahdollisuus toimittaa yksinkertaisissa ja selvissä asioissa suppea esitutkinta myös silloin, kun teosta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko. 

Suppean esitutkinnan toimittamistavasta säädetään esitutkintalain 44 §:n 2 ja 3 momentissa. Suppeassa esitutkinnassa ei ole tutkinnanjohtajaa. Kuulustelukertomukseen merkitään vain kuulusteltavan lausuman pääsisältö, joka voidaan kirjata kuulustelupöytäkirjan sijasta muuhun asiakirjaan. Suppea esitutkinta saadaan toimittaa noudattamatta esitutkintalain 29 §:n 2 momentin sekä 30 ja 33 §:n säännöksiä. Mainitut säännökset koskevat rikoksesta epäillylle avustajasta ja puolustajasta annettavaa tietoa, kuulustelutodistajaa sekä alaikäisen epäillyn huoltajan, edunvalvojan tai muun laillisen edustajan osallistumista kuulusteluun. 

Pykälän 2 momentti koskisi sanamuotonsa mukaisesti myös tapausta, jossa rikkomuksesta epäilty ei anna heti suostumustaan. Tuolloin hänelle annettaisiin sakkoa tai rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Epäilty voisi seuraamuksen maksamalla antaa suostumuksensa vielä 30 päivän kuluessa määräyksen tiedoksiannosta. Epäillyn suostumuksen antamatta jättämisellä ei siis olisi välitöntä vaikutusta esitutkinnan laajuuteen.   

Virallinen syyttäjä voisi pykälän 2 momentin estämättä pyytää suoritettavaksi tutkintatoimenpiteitä suppeaa esitutkintaa laajemmin. Lain 23 §:n 2 momentin mukaan syyttäjän olisi tarvittaessa ryhdyttävä viivytyksettä toimenpiteisiin lisätutkimuksen suorittamiseksi. Tämä velvollisuus koskisi syyttäjän käsiteltäväksi tulevia sakko- ja rangaistusvaatimusasioita. Käytännössä kysymys olisi tuolloin yleensä kuulustelukertomuksen täydentämisestä tai jonkin sellaisen henkilön kuulemisesta, jota ei ole kuultu suppean esitutkinnan yhteydessä.     

Pykälän 3 momentissa todettaisiin, että jos asianomistaja ei ole suostunut asian käsittelyyn ja ratkaisemiseen tämän lain mukaisessa menettelyssä tai rikkomuksesta epäilty ei ole maksanut sakkoa tai rikesakkoa 4 §:n 3 momentissa tarkoitetussa määräajassa, asian jatkokäsittelyä varten tarpeellinen esitutkinta on suoritettava esitutkintaviranomaisen harkitsemassa laajuudessa. Näissä tapauksissahan asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintoineen ja tuomioistuinkäsittelyineen. 

Suostumuksen antamatta jättäminen rinnastuu jossakin määrin voimassa olevan lain mukaisen vastustamiseen (rangaistusmääräysmenettely) tai tuomioistuimen käsiteltäväksi saattamiseen (rikesakkomenettely). Rangaistusmääräyslaissa ei ole säännöstä tutkinnan laajuudesta sellaisessa tapauksessa. Sen sijaan rikesakkolain 7 §:n 2 momentin mukaan esitutkinta suoritetaan rikesakkomääräyksen antajan harkitsemassa laajuudessa, jos rikkomuksesta epäilty kiistää rikkomuksen. 

Asian päätyminen käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä ei välttämättä johtaisi siihen, että esitutkintaa täydennettäisiin tai se suoritettaisiin muuten suppeasta poikkeavana. Jos tarvetta siihen olisi, kysymykseen tulisi yleensä kuulustelujen täydentäminen tai lisäkuulustelujen tekeminen. Asian käsitteleminen tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä tarkoittaisi sitä, että sovellettaisiin esitutkintalain 29 §:n 2 momentin sekä 30 ja 33 §:n säännöksiä, jos niissä säädetyt soveltamisedellytykset muuten täyttyisivät. 

2 luku. Valvontaa suorittavan virkamiehen antamat vaatimukset ja määräykset  

8 §. Sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen ja rikesakkomääräyksen sisältö. Pykälässä säädettäisiin sakkovaatimuksen ja määräysten sisällöstä tavalla, joka lähtökohdiltaan vastaa rangaistusmääräysmääräyslain 4 §:ää ja rikesakkolain 6 §:ää. Uuteen pykälään tehtäisiin kuitenkin menettelylain edellyttämät muutokset. Rangaistusvaatimuksen sisällöstä säädettäisiin selvyyden vuoksi erikseen 9 §:ssä, koska sen sisältö poikkeaisi eräiltä osin sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen ja rikesakkomääräyksen sisällöstä. Syyttäjän sakkomääräyksen sisällöstä ei menettelylaissa säädettäisi, koska sen sisältö vastaisi sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen sisältöä. Pykälää täydentäisi 38 §:n 1 kohta, jonka mukaan lain mukaisessa menettelyssä käytettävistä asiakirjoista sekä niihin merkittävistä tiedoista säädettäisiin tarkemmin valtioneuvoston asetuksella. 

Pykälän 1 momentin osalta on syytä korostaa sitä, että sen mukaan sakkovaatimus, sakkomääräys tai rikesakkomääräys voitaisiin allekirjoittaa myös koneellisesti. Voimassa olevan lainsäädännön mukaan sellaisen allekirjoituksen käyttäminen on mahdollista, kun kysymys on rikesakon määräämisestä ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista (rikesakkolain 13 c §:n 1 momentti). Koneellinen allekirjoitus voi tapahtua esimerkiksi siten, että rikesakkomääräyksen antajan henkilöllisyyttä kuvaava allekirjoitus laaditaan automaattisen tietojenkäsittelyjärjestelmän avulla ja tulostetaan vaatimukseen tai määräykseen. Voimassa oleva säännös liittyy tavoitteeseen yksinkertaistaa menettelyä ja säästää poliisin voimavaroja edistämällä mahdollisuutta käsitellä vaatimukset ja määräykset automatisoituja toimistojärjestelmiä käyttäen. Säännös myös mahdollistaa sen, että rikesakkomääräyksen postittaminen on mahdollista hoitaa niin sanottuna E-kirjeenvaihtona poliisin ja postin välillä. Mainitut syyt pätevät myös sakkovaatimuksen ja sakkomääräyksen kohdalla.     

Pykälän 2 momentin mukaan sakkomääräyksessä ja rikesakkomääräyksessä olisi muun ohessa mainittava maksuaika, josta säädettäisiin 37 §:n 1 momentissa. Sen mukaan ilman rangaistusvaatimuksen antamista sakko- tai rikesakkomääräyksellä määrätty sakko tai rikesakko olisi maksettava 30 päivän kuluessa sakko- tai rikesakkomääräyksen tiedoksiantamisesta. Mainitun pykälän 2 momentin mukaan ajoneuvoa pysäyttämättä määrätty rikesakko olisi maksettava 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksiantamisesta, jollei rikesakkomääräyksen saanut sitä vastusta. Rangaistusvaatimuksen kohdalla vaatimuksen tiedoksiantamisesta alkaisi kulua 30 päivän maksuaika, joka olisi samalla määräaika suostumuksen antamista varten.     

Pykälän 4 momentissa säädettäisiin, että sakkovaatimuksessa on myös mainittava mahdollisuudesta toimittaa viralliselle syyttäjälle päiväsakon rahamäärää koskeva selvitys. Siitä säädettäisiin tarkemmin 24 §:ssä. Kun sakkovaatimus olisi jo annettu, selvityksen toimittamismahdollisuudella ei enää olisi merkitystä rikkomuksesta epäillyn suostumuksen kannalta. Selvityksen toimittamalla rikkomuksesta epäilty voisi kuitenkin saada sakkorangaistuksen vastaamaan paremmin lain edellyttämällä tavalla maksukykyään. 

9 §. Rangaistusvaatimuksen sisältö. Rangaistusvaatimuksen sisältö vastaisi pitkälti 8 §:ssä säädettyä sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen ja rikesakkomääräyksen sisältöä. Sen vuoksi pykälän 1 momentissa säädettäisiin, että rangaistusvaatimuksen sisällöstä on voimassa, mitä 8 §:n 1, 3 ja 4 momentissa säädetään. Mainittujen säännösten puitteissa rangaistusvaatimuksen tarkempi sisältö riippuisi siitä, onko kysymyksessä sakon vai rikesakon määrääminen. 

Pykälän 2 momentissa säädettäisiin rangaistusvaatimuksen sisällöstä siltä osin kuin se poikkeaa sakkovaatimuksen tai määräysten sisällöstä. Rangaistusvaatimuksessa olisi 1 momentissa säädetyn lisäksi mainittava vaadittava sakkorangaistus ja menettämisseuraamus tai rikesakon määrä. Vaatimuksessa olisi myös mainittava, että suostumus voidaan antaa vielä sakon tai rikesakon maksamisella 30 päivän määräajassa rangaistusvaatimuksen tiedoksiannosta luettuna. Tämä maininta olisi erityisen tärkeä sen välttämiseksi, että vähäisiä rikkomuksia tarpeettomasti käsitellään tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. 

Lain 38 §:n 1 kohdan mukaisesti myös rangaistusvaatimusasiakirjoista sekä niihin merkittävistä tiedoista säädettäisiin tarkemmin valtioneuvoston asetuksella. 

10 §. Seuraamuksen maksamiseen liittyvät tiedot. Rangaistusmääräyslaissa ja rikesakkolaissa ei säädetä mitään seuraamuksen maksamiseen velvolliselle annettavista tiedoista, jotka ovat tarpeen seuraamuksen maksamista varten. Rangaistusmääräyslain 15 §:ssä ja rikesakkolain 18 §:ssä sinällään viitataan seuraamuksen täytäntöönpanoon sakon täytäntöönpanosta säädetyssä järjestyksessä, mikä tarkoittaa sakon täytäntöönpanosta annetun lain ja asetuksen (789/2002) soveltamista. Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 1 §:n mukaan sen lain soveltamisalaan kuuluvat sakko, rikesakko ja menettämisseuraamus. 

Mainituissa sakon täytäntöönpanoa koskevissa säädöksissä on sinällään säännöksiä tietojen antamisesta maksamista varten. Tähän puoleen on kuitenkin syytä kiinnittää erityisesti huomiota myös menettelylaissa, koska maksamisella on itsenäistä merkitystä suostumuksen ilmentäjänä rangaistusvaatimuksen antamistapauksissa. Tietojen antamiseen liittyy myös täytäntöönpanojärjestelmän tehokkuuden turvaaminen ja edistäminen. Mainittuja rangaistusmääräyslain ja rikesakkolain pykäliä vastaava sääntely ehdotetaan otettavaksi 36 §:n 1 momenttiin sen kattaessa seuraamuksen täytäntöönpanon muutenkin kuin maksamista varten annettavien tietojen osalta. 

Pykälässä ehdotetaan säädettäväksi, että sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä on annettava seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot. Tietojen antamisesta säädettäisiin tarkemmin varsinaisissa sakon täytäntöönpanosäännöksissä. 

Maksutilaisuuden varaamisesta säädetään tarkemmin sakon täytäntöönpanosta annetun lain 5 §:ssä. Sen 1 momentin mukaan siinä laissa säädetyssä järjestyksessä täytäntöön pantavan sakon ja muun rahamääräisen seuraamuksen (saatavan) ensimmäisenä asteena määräävän viranomaisen on varattava maksuvelvolliselle tilaisuus maksaa rahamäärä heti. Tämä koskisi sakkomääräyksen antajia ja rikesakkomääräyksen antajia. Sakkomääräyksen antaisi poliisi-, tulli- tai rajavartiomies. Rikesakkomääräyksen voisi heidän lisäkseen antaa virallinen syyttäjä 28 §:ssä tarkoitetussa tapauksessa.    

Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 5 §:n 2 momenttia ehdotetaan tässä esityksessä muutettavaksi. Voimassa olevan lain mukaan rangaistusmääräysmenettelyssä maksutilaisuuden varaa rangaistusvaatimuksen antava virkamies. Muutetun momentin mukaan sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen käyttämisen yhteydessä maksutilaisuuden varaisi vaatimuksen antava virkamies. Näissä tapauksissa ei ole vielä 1 momentin mukaisella tavalla seuraamusta määräävää virkamiestä. Sakkovaatimuksen ja rikesakkoa koskevan rangaistusvaatimuksen voisi poliisi-, tulli- ja rajavartiomiesten lisäksi antaa erävalvoja.   

Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 11 §:ssä säädetään maksuvelvolliselle annettavista tiedoista. Pykälän mukaan 5 §:ssä tarkoitettua maksutilaisuutta varattaessa maksuvelvolliselle on annettava tilisiirtolomakkeella tai muulla vastaavalla tavalla saatavan maksamista ja maksusuorituksen oikeaa kohdentamista varten tarvittavat tiedot siten kuin valtioneuvoston asetuksella tarkemmin säädetään. Käytännössä tiedot annetaan tilisiirtolomakkeella. 

Tarkempi maksuvelvolliselle annettavia tietoja koskeva sääntely on sakon täytäntöönpanosta annetun asetuksen 7 §:ssä. Sen 1 momentin mukaan maksuvelvolliselle on sakon täytäntöönpanosta annetun lain 11 §:ssä tarkoitetussa yhteydessä annettava maksamista varten tarvittavat tiedot saatavan määränneestä viranomaisesta, saatavan perustana olevasta ratkaisusta, maksamatta olevasta määrästä, perintätunnuksesta ja maksun vastaanottavan viranomaisen tiliyhteydestä. Rangaistusmääräysmenettelyssä vastaavat maksamista varten tarvittavat tiedot annetaan rangaistusvaatimuksen yhteydessä. Viimeksi mainittua virkettä täytyisi muuttaa tässä esityksessä ehdotettujen muutosten voimaansaattamisen yhteydessä niin, että vastaavat tiedot on annettava sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen antamisen yhteydessä. Asetuksen mainitun pykälän 2 momentissa säädetään vielä, että jos maksuvelvollinen ei ole paikalla tietoja annettaessa, ne on ilmoitettava hänelle postitse taikka hänen paikalla olevalle asiamiehelleen tai lakimääräiselle edustajalleen. 

Tärkeänä voidaan pitää sitä, että seuraamuksen maksamiseen velvollinen saa myös seuraamuksen täytäntöönpanokelpoisuutta ja maksuaikaa koskevat tiedot, vaikka sakon täytäntöönpanosta annetun asetuksen 7 § ei näytä siihen velvoittavakaan. Sellainen ilmoittaminen on omiaan edistämään vapaaehtoista maksamista ja vähentämään tarvetta Oikeusrekisterikeskuksen toimesta, tarvittaessa myös ulosottoviranomaisten toimesta tapahtuvaan perimiseen. Asialla on käytännön merkitystä, koska merkittävä valtaosa rikosasioista ratkaistaisiin menettelylain mukaisessa menettelyssä. Sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen ja syyttäjän sakkomääräyksen täytäntöönpanokelpoisuudesta säädettäisiin 36 §:n 2 momentissa, jonka mukaan ne pantaisiin täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista annetut rikesakkomääräykset tulisivat täytäntöönpanokelpoisiksi kuitenkin vasta 18 §:n 2 momentissa säädetyn 30 päivän määräajan kuluttua edellyttäen lisäksi, että määräystä ei ole vastustettu. Maksuaikaa on jo käsitelty edellä 8 §:n 2 momentin perusteluissa.    

Seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuudesta säädetään sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2 §:n 1 momentissa, jonka mukaan sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaiseksi tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio taikka kun asia on lopullisesti rangaistus- tai rikesakkomääräyksin. Tässä esityksessä momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että siitä tarpeettomana poistetaan maininta rangaistus- ja rikesakkomääräyksistä. Tarpeettomuus liittyy edellä mainittuun 36 §:n 2 momenttiin. Täytäntöönpanokelpoisuus johtaa täytäntöönpanoon ryhtymiseen, jolla tarkoitetaan Oikeusrekisterikeskuksen maksukehotuksella tai menettämisseuraamuksen täytäntöönpanon hakemisella aloittamaa täytäntöönpanoa (HE 218/2001 vp, s. 19).        

Pykälässä ei säädettäisi tavasta, jolla täytäntöönpanokelpoisuudesta ja maksuajasta ilmoitettaisiin. Käytännössä ilmoittaminen kuten muutkin menettelylain tietojen antamista koskevat velvoitteet toteutettiin tiedoksiannon yhteydessä annettavalla asiakirjalla. Tarkemmin asiakirjoista säädettäisiin 38 §:n 1 momentin mukaisesti valtioneuvoston asetuksella. Ehdotetun lainsäädännön voimaansaattamisen yhteydessä joudutaan edellä viitatusta syystä harkitsemaan sakon täytäntöönpanosta annetun asetuksen 7 §:n 1 momentin täydentämistä täytäntöönpanokelpoisuutta ja maksuaikaa koskevien tietojen osalta. 

11 §. Tiedoksianto.  Pykälässä ehdotetaan säädettäväksi sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen ja rangaistusvaatimuksen tiedoksiannosta tavalla, joka asiallisesti vastaa rangaistusmääräyslain 6 §:n 1 momentissa ja rikesakkolain 8 §:n 1 ja 2 momentissa olevaa sääntelyä. Pykälän 1 ja 2 momenttiin on tehty voimassa olevaan sääntelyyn nähden ainoastaan ne muutokset, joita edellyttävät menettelylain mukaan käyttöön otettavat sakkovaatimus, sakkomääräys ja rangaistusvaatimus. 

Pykälän 3 momentissa säädettäisiin, että tiedoksiannon vaikutuksesta syyteoikeuden vanhentumisen katkeamiseen säädetään erikseen. Rangaistusmääräyslain 6 §:n 2 momentin mukaan syyteoikeuden vanheneminen katkeaa silloin, kun rangaistusvaatimus annetaan epäillylle tiedoksi. Rikesakkolaissa ei ole syyteoikeuden katkeamiseen liittyvää sääntelyä.     

Pykälän 3 momentti liittyy ensinnäkin tavoitteeseen poistaa tarpeettomia eroja sakon määräämistä ja rikesakon määräämistä koskevien säännösten väliltä. Toiseksi rikosoikeudellisen vanhentumisen osalta tavoitteena on mahdollisimman paljon yhtenäistää sääntelyä rikoslain 8 luvussa olevaan yleiseen sääntelyyn nähden ja sijoittaa summaarisessa menettelyssä määrättävien seuraamusten vanhentumista koskeva sääntely mainittuun lukuun. Tämän vuoksi rikoslain 8 luvun 3 §:ään ehdotetaan lisättäväksi uusi 3 momentti, jonka mukaan, kun rikkomusta käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, syyteoikeuden vanhentuminen katkeaa, kun sakkovaatimus, vastuksenvarainen rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annetaan rikkomuksesta epäillylle tiedoksi. Vanhentuminen ei kuitenkaan katkeaisi, jos vaatimus peruutetaan tai määräystä vastustetaan. 

12 §. Rangaistusvaatimuksen käsittely. Pykälän 1 momentin mukaan toimivaltaisen virkamiehen olisi viivytyksettä 4 §:n 3 momentissa tarkoitetun määräajan päätyttyä tarkastettava, onko rikkomuksesta epäilty maksanut sakon tai rikesakon. Tämä velvollisuus liittyisi tavoitteeseen ratkaista summaarisen menettelyn asiat nopeasti. 

Tarkastaminen liittyisi siihen, että rikkomuksesta epäillyn suostumukseksi katsottaisiin 4 §:n 3 momentin mukaan sakon tai rikesakon maksaminen 30 päivän kuluessa rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta. Maksamiseksi puolestaan katsottaisiin mainitun säännöksen perustelujen mukaisesti sakon tai rikesakon maksaminen kokonaan tai osittain. Tarkastamisen toteutuminen systemaattisesti ja ripeästi edellyttäisi sitä, että asianomaisessa viranomaisessa järjestetään rangaistusvaatimusten maksutilannetta koskeva seuranta. 

Toimivaltaisella virkamiehellä tarkoitettaisiin virkamiestä, joka 5 §:n 1 momentin tai sen 3 momentissa viitatun erityislainsäädännön nojalla on toimivaltainen antamaan rangaistusvaatimuksen. Näitä virkamiehiä olisivat poliisi-, tulli- ja rajavartiomiehet sekä erävalvojat. Maksamisen tarkastavan virkamiehen ei tarvitsisi olla sama, joka on antanut rangaistusvaatimuksen. Tarkastaminen ei tarkoittaisi sitä, että toimivaltaisen virkamiehen on suoritettava kaikki tarkastamiseen liittyvät toimenpiteet itse. Hän voisi tarpeen mukaan käyttää esimerkiksi toimistohenkilökunnan palveluksia.      

Rikkomuksesta epäillylle annettaisiin 10 §:n nojalla rangaistusvaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä sakon tai rikesakon maksamista varten tarvittavat tiedot. Maksu suoritettaisiin Oikeusrekisterikeskukselle. Toimivaltaisen virkamiehen tarkastusmahdollisuus edellyttäisi sitä, että hänellä on oikeus saada tietoja Oikeusrekisterikeskuksen sakkorekisteristä, johon merkitään muun ohessa seuraamuksen maksamisesta kertyneet rahamäärät. Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 50 §:n 2 momentin mukaan Oikeusrekisterikeskus saa salassapitovelvollisuuden estämättä pyynnöstä luovuttaa sakkorekisterin sisältämiä rikokseen ja rikosoikeudelliseen seuraamukseen liittyviä tietoja niille, joiden oikeudesta mainittujen tietojen saamiseen säädetään erikseen lailla. Mainitun lain 51 §:n 1 momentin mukaan tiedot sakkorekisteristä luovutetaan sakkorekisterin otteella, joka sisältää kaikki ne tiedot, joiden saamiseen pyynnön esittäjällä on oikeus. Tiedot voidaan luovuttaa myös teknisen käyttöyhteyden avulla. 

Poliisilla on jo poliisilain (493/1995) 35 §:n 1 momentin nojalla oikeus saada viranomaiselta virkatehtävän suorittamiseksi tarpeelliset tiedot. Tätä yleissäännöstä täydentää henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain (761/2003) 13 §, jonka 1 momentin mukaan poliisilla on sen lisäksi, mitä poliisilaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten tarpeellisia tietoja rekistereistä siten kuin 2 momentissa säädetään. Viimeksi mainitun pykälän 2 momentin 3 kohdan mukaan poliisilla on salassapitosäännösten estämättä oikeus saada, siten kuin asianomaisen rekisterinpitäjän kanssa sovitaan, teknisen käyttöyhteyden avulla tai konekielisessä muodossa muun ohessa oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Kun poliisi tarvitsee rangaistusvaatimusten seurantaa varten tietoja myös rikesakon täytäntöönpanosta, mainittua kohtaa ehdotetaan tässä esityksessä täydennettäväksi niin, että siinä mainitaan myös rikesakko. 

Tulliviranomaisen tiedonsaantioikeudesta säädetään tullilain 28 §:ssä. Pykälän 1 momentin mukaan tulliviranomaisella on sen estämättä, mitä tietojen salassapitämisestä säädetään, oikeus saada tullilaitokselle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi tarpeellisia tietoja, myös teknisen käyttöyhteyden avulla, siten kuin rekisterinpitäjän kanssa sovitaan. Momentin 6 kohdan mukaan tulliviranomaisella on oikeus saada oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, annetuista rangaistusmääräyksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista rikosasioista, tuomituista sakkorangaistuksista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, joilla syyte on hylätty, ja vankeusrangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/93). Saatavissa olevien tietojen joukossa ei mainita rahamääräisen seuraamuksen täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Kohtaa ehdotetaan tässä esityksessä täydennettäväksi niin, että se vastaa tältä osin henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain 13 §:n 2 momentin 3 kohtaa. 

Henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa annetun lain (579/2005) 22 §:ssä säädetään rajavartiolaitoksen oikeudesta saada tietoja eräistä rekistereistä ja tietojärjestelmistä. Pykälän 1 momentin mukaan rajavartiolaitoksella on sen lisäksi, mitä rajavartiolaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten salassapitosäännösten estämättä tarpeellisia tietoja rekistereistä. Momentin 12 kohdan mukaan rajavartiolaitoksella on oikeus saada tietoja oikeushallinnon tietojärjestelmistä syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista ja oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä sekä pakkokeinoista tarpeellisia tietoja rajaturvallisuuden ylläpitämistä, esitutkintaa, muuta tutkintaa, pelastustehtävää, merenkulun turvatoimilaissa tarkoitettua tehtävää sekä liikenteenharjoittajan seuraamusmaksun määräämistä varten. Mainitun kohdan mukaan ei ole oikeutta saada tietoa sakon tai rikesakon maksutilanteesta. Kohdan mukaisiin tietojen käyttötarkoituksiin on myös syytä lisätä rangaistusvaatimusten käsittely. Näitä asioita koskevat muutokset ehdotetaan tässä esityksessä tehtäviksi kohtaan.     

Rangaistusvaatimuksia tulisivat käsittelemään myös erätarkastajat. Metsähallituksen erävalvonnasta annetussa laissa tai muussakaan laissa ei ole säännöstä erätarkastajien oikeudesta saada sakkorangaistuksen tai rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Mainitun lain 14 §:ään ehdotetaankin lisättäväksi uusi 3 momentti, jonka mukaan erätarkastajalla on oikeus saada rangaistusvaatimusten käsittelyä varten Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja. 

Pykälän 2 momentin mukaan, jos sakko tai rikesakko on maksettu määräajan kuluessa, seuraamus vahvistettaisiin sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. Näin vahvistettua määräystä ei tarvitsisi antaa tiedoksi rikkomuksesta epäillylle. 

Rikosasian käsittelyn päättyminen summaarisessa rangaistuksen määräämismenettelyssä todettaisiin 1 momentissa mainitulla ratkaisulla. Näin saataisiin myös 36 §:n 2 momentin ja sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2 §:n 1 momentin mukainen täytäntöönpanokelpoinen ratkaisu niitä tapauksia varten, joissa rangaistusvaatimuksen saanut henkilö on maksanut sakon tai rikesakon vain osittain 30 päivän määräajassa.

Rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisen yhteydessä rikkomuksesta epäillylle on annettu riittävät ja tarvittavat rikkomusta ja seuraamuksen maksamista koskevat tiedot. Näitä tietoja ei ole tarpeen antaa uudelleen sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen vahvistamisen yhteydessä. Lain 9 §:n 2 momentin mukaan rangaistusvaatimuksessa olisi nimenomaan mainittava, että sakon tai rikesakon maksaminen 4 §:n 3 momentissa tarkoitetussa määräajassa johtaa seuraamuksen vahvistamiseen määräyksellä. 

Vaikka määräyksen tiedoksiantovelvollisuutta ei olisikaan, tässä yhteydessä on syytä huomauttaa 31 §:n mukaisesta tilanteen muuttumiseen perustuvasta ilmoitusvelvollisuudesta. Jos syyttäjän sakkomääräystä ei anneta rangaistusvaatimuksen mukaisena, tilanteen muuttumisesta olisi ilmoitettava sille, jolle rangaistusta on vaadittu, ja Oikeusrekisterikeskukselle. 
 
Jos sakkoa tai rikesakkoa ei makseta määräajan kuluessa, toimivaltaisen virkamiehen olisi siirrettävä asia käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä.  
   
13 §. Sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen toimittaminen viralliselle syyttäjälle. Pykälän mukaan sakkovaatimus olisi tiedoksiannon jälkeen viivytyksettä toimitettava viralliselle syyttäjälle syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten. Sama toimittamisvelvollisuus koskisi rangaistusvaatimusta, jos kysymyksessä on 2 §:n 4 kohdassa tarkoitettu sakkorangaistus ja jos rikkomuksesta epäilty on 4 §:n 3 momentissa tarkoitetulla tavalla maksanut sakon. Pykälä liittyisi tavoitteeseen ratkaista summaarisen menettelyn asiat nopeasti. 

Pykälä vastaisi asiallisesti rangaistusmääräyslain 7 §:ää, jonka mukaan rangaistusvaatimus on tiedoksiannon jälkeen viipymättä toimitettava syyttäjälle rangaistusmääräyksen antamista varten. Pykälän sisältöön vaikuttaisi se, että menettelylain mukaisista asioista osa päätyisi syyttäjälle suoraan sakkovaatimuksen kautta ja osa rangaistusvaatimuksen käyttämisen kautta. Rangaistusvaatimusasioista syyttäjän ratkaistavaksi menisivät yli 20 päiväsakon sakkorangaistukseen johtavat asiat, joissa rikkomuksesta epäilty on maksanut sakon kokonaan tai osittain 30 päivän kuluessa vaatimuksen tiedoksiantamisesta.       
3 luku. Rikesakon määrääminen ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista 

14 §. Luvun soveltamisalaan kuuluvat rikkomukset. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 a §:ää. 

15 §. Menettelyn käynnistyminen. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 b §:ää sillä tavalla täsmennettynä, että 3 momentin mukaan asian jatkokäsittelyyn sovellettaisiin, mitä 2 luvussa säädetään. Mainittua muutosta edellyttävät tämän esityksen mukaiset rikesakkosäännösten muutokset. 

16 §. Rikesakkomääräyksen sisältö. Ajoneuvoa pysäyttämättä havaittuja liikennerikkomuksia koskevan rikesakkomääräyksen sisällöstä säädetään nyt rikesakkolain 13 c §:ssä. Ehdotettu pykälä vastaisi sisällöllisesti täysin mainittua pykälää. Aiheettoman toiston välttämiseksi kuitenkin viitattaisiin 8 §:n yleisiin rikesakkomääräyksen sisältöä koskeviin säännöksiin. Kysymyksessä olevien rikesakkomääräysten sisältö poikkeaisi muiden rikesakkomääräysten sisällöstä ainoastaan siten, että määräyksestä tulisi 2 momentin mukaan ilmetä myös 1) selostus rikesakkomääräyksen saaneelle rikkomuksesta mahdollisesti aiheutuvista muista seuraamuksista, kuten ajokiellosta; ja 2) selostus siitä, miten rikesakkomääräystä vastustettaessa tulee menetellä ja miten asiaa tällöin käsitellään.

17 §. Rikesakkomääräyksen lähettäminen. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 d §:ää. 

18 §.  Rikesakkomääräyksen vastustaminen. Rikesakon määrääminen ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista ei edellyttäisi rikkomuksesta epäillyn suostumusta. Hänen tulisi vastustaa perusteettomana pitämäänsä määräystä. Vastustamista koskevat säännökset vastaisivat muutamaa täsmennystä lukuun ottamatta rikesakkolain 13 f §:ssä olevia. Pykälän 1 momenttiin lisättäisiin selvennykseksi ”tämän luvun mukaisessa menettelyssä”. Voimassa olevan lain mukaan vastustaminen tulee tehdä sen kihlakunnan poliisilaitoksen kansliaan, minkä alueella rikkomus on tehty. Yleisperusteluissa esitetyistä syistä pykälän 2  momentissa vastustamisen toimittamispaikaksi todettaisiin rikesakon määränneen kihlakunnan poliisilaitoksen kanslia tai toimipiste. 

19 §. Poliisipiirin päällikön tehtävät. Rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaan liittyen ehdotetaan säilytettäväksi poliisipiirin päällikön suorittama rikesakkomääräysten valvonta tapauksissa, joissa rikesakko määrätään ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. Tämän vuoksi pykälään ehdotetaan otettavaksi sääntely, joka on tällä hetkellä rikesakkolain 11 §:n 1 ja 2 momentissa ja 22 §:n 2 momentissa. 

20 §. Poliisin toimenpiteet. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 h §:ää sillä tavalla täsmennettynä, että 2 momentissa viitattaisiin ainoastaan 2 lukuun. Muutos vastaisi 15 §:n 3 momentin mukaista.

21 §. Menetetyn määräajan palauttaminen. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 i §:ää yhdellä uudelleenmuotoilulla ja yhdellä lisäyksellä. Toimivaltaisena käräjäoikeutena mainittaisiin määräyksestä ilmenevän rikkomuksen tekopaikan käräjäoikeus. Asiallista muutosta ei aiheutuisi voimassa olevaan sääntelyyn nähden. Sen mukaan toimivaltainen on sen paikkakunnan käräjäoikeus, jonka tuomiopiirin alueella rikkomus on tehty. Pykälään lisättäisiin viimeinen virke, jonka mukaan käräjäoikeus on toimivaltainen menetetyn määräajan palauttamista koskevassa asiassa, kun siinä on lainoppinut jäsen yksin. Selvyyden vuoksi asiasta on syytä säätää laissa. Tällainen tuomioistuimen kokoonpanoa koskeva sääntely olisi yhdenmukainen ylimääräistä muutoksenhakua koskevan 34 §:n 1 momentin kanssa. Käräjäoikeuslain (581/1993) mukaan tässä tarkoitettuja käräjäoikeuden lainoppineita jäseniä ovat laamanni, käräjätuomari, käräjäviskaali ja notaari. Kysymyksessä olevia asioita ei voida yleensä pitää laatunsa tai laajuutensa vuoksi siinä määrin vaikeina, että notaari ei voisi käräjäoikeuslain 17 §:n 3 vuoksi toimia niissä yksin puheenjohtajana. 
 
22 §. Kirjallinen huomautus. Pykälä vastaisi rikesakkolain 13 j §:ää.        

4 luku. Syyttäjän sakkomääräys ja rikesakko 

23 §. Syyttäjän sakkomääräyksen antaminen. Pykälän mukaan virallisen syyttäjän olisi viivytyksettä tarkastettava hänen käsiteltäväkseen tullut sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus ja annettava syyttäjän sakkomääräys. Tarvittaessa syyttäjän olisi ryhdyttävä viivytyksettä toimenpiteisiin lisätutkimuksen suorittamiseksi taikka sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa olevan virheen tai puutteen korjaamiseksi. 

Pykälä vastaisi rangaistusmääräyslain 10 §:ää sillä tavalla täsmennettynä, että syyttäjän olisi viivytyksettä myös annettava syyttäjän sakkomääräys. Tällä halutaan korostaa tavoitetta saada summaariset asiat nopeasti käsitellyiksi. Käytännössä lisäys ei aiheuta mainittavaa muutosta, koska nykyisen lain mukaiset rangaistusmääräyksetkin yleensä annetaan rangaistusvaatimuksen tarkastamisen yhteydessä. Muut erot rangaistusmääräyslain 10 §:ään johtuvat menettelylain myötä käyttöön otettavista sakkovaatimuksesta, rangaistusvaatimuksesta ja syyttäjän sakkomääräyksestä. 

24 §. Selvitys päiväsakon rahamäärästä. Pykälässä ehdotetaan säädettäväksi epäillyn mahdollisuudesta toimittaa syyttäjän sakkomääräyksen antajalle kirjallista selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista. Määräyksen antajan olisi otettava huomioon rahamäärään vaikuttava ennen määräyksen antamista toimitettu selvitys. Pykälä liittyisi 27 §:ään, jonka mukaan virallinen syyttäjä voisi selvityksen perusteella määrätä sakon vaadittua lievemmäksi. 

Kuten 4 §:stä ilmenee, rikkomuksesta epäillyn suostumus käsittäisi myös hänelle vaadittavan tai määrättävän rangaistuksen. Sakkorangaistuksen yhteydessä tämä koskisi niin päiväsakkojen lukumäärää kuin päiväsakon rahamäärääkin. Jotta suostumuksia ei kuitenkaan jätettäisi antamatta pelkästään päiväsakon rahamäärään vaikuttavien seikkojen ja tietojen epäselvyyden vuoksi, selvityksen antamisen tulisi olla mahdollista myös niissä tapauksissa, joissa epäilty on suostunut asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä. Yleisperusteluissa mainituista syistä selvityksen toimittamismahdollisuus kuitenkin rajattaisiin vain syyttäjän ratkaistaviksi meneviin asioihin. 
   
Jotta selvityksen toimittamismahdollisuudella olisi käytännön merkitystä, mahdollisuuden on tultava rikkomuksesta epäillyn tietoon. Sen vuoksi sakkovaatimuksessa ja sakkorangaistusta koskevassa rangaistusvaatimuksessa olisi mainittava mahdollisuudesta toimittaa viralliselle syyttäjälle päiväsakon rahamäärää koskeva selvitys (8 §:n 4 momentti ja 9 §:n 1 momentti). Selvityksen toimittamismahdollisuus mainittaisiin rikkomuksesta epäillylle annettavassa asiakirjassa. Sen lisäksi sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen antajan olisi syytä kertoa rikkomuksesta epäillylle mahdollisuudesta niissä tapauksissa, joissa päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista ja tiedoista on ilmennyt epäselvyyttä ennen vaatimuksen antamista. 

Virallisen syyttäjän ratkaistaviksi menevissä rangaistusvaatimusasioissa käytännön ongelmia saattaisi aiheuttaa se, että osoittaakseen suostumuksensa asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä rikkomuksesta epäillyn olisi maksettava sakko 4 §:n 3 momentin mukaisessa 30 päivän määräajassa. Maksamalla osoitettu suostumus olisi puolestaan edellytyksenä sille, että asia siirretään syyttäjän käsiteltäväksi ja ratkaistavaksi syyttäjän sakkomääräyksellä. 

Päiväsakon rahamäärään liittyvästä epäselvyydestä huolimatta rikkomuksesta epäilty voisi rangaistusvaatimuksen perusteella maksaa sakon vaaditun mukaisena ja saada sitten liikaa maksamansa määrän takaisin, jos virallinen syyttäjä epäillyn hänelle toimittaman selvityksen perusteella syyttäjän sakkomääräyksessä alentaa päiväsakon rahamäärää. Kuten 4 §:n 3 momentista ilmenee, suostumukseksi katsottaisiin myös määräaikana tehty osasuoritus. Näin ollen rikkomuksesta epäilty voisi maksaa sakkorangaistuksen esimerkiksi oikeaksi katsomansa päiväsakon rahamäärän mukaisena.    

Rangaistusvaatimusasioissa selvitys saatettaisiin toimittaa viralliselle syyttäjälle jo ennen kuin rangaistusvaatimus on tullut hänen käsiteltäväkseen. Rikkomuksesta epäilty saattaisi toimittaa selvityksen syyttäjälle jo 4 §:n 3 momentissa tarkoitettuna määräaikana. Näissä tapauksissa asia tulisi käytännössä syyttäjän käsiteltäväksi, koska epäilty ei toimittaisi selvitystä ilman sakon tai sen osasuorituksen maksamista. Syyttäjäviranomaisessa olisi tältä osin järjestettävä seuranta, jossa selvitys kyetään yhdistämään käsiteltäväksi tulevaan syyttäjän sakkomääräysasiaan. Tarvittaessa syyttäjä voisi myös olla yhteydessä kyseistä rangaistusvaatimusasiaa hoitavaan poliisi-, tulli- tai rajavartioviranomaiseen. 

Toimitettavalle kirjalliselle selvitykselle ei asetettaisi mitään muoto- tai sisältövaatimuksia. Käytännössä kysymyksessä olisivat yleensä sakotettavan tuloja koskevat palkkatodistukset tai muut vastaavat asiakirjat, jotka ovat rikoslain 2 a luvun 2 §:n 3 momentissa tarkoitettua muuta saatavaa selvitystä. Kuitenkin ainoastaan päiväsakon rahamäärään vaikuttava selvitys olisi otettava huomioon. Selvityksen tulisi selvästi osoittaa, että päiväsakon rahamäärä on sakko- tai rangaistusvaatimuksessa asetettu liian korkeaksi. 

Pykälässä tarkoitettu selvityksen toimittamismahdollisuus koskisi tilanteita, joissa päiväsakon rahamäärä on asetettu sakko- tai rangaistusvaatimuksen antamishetken tilanteeseen nähden mahdollisesti liian korkeaksi. Syyttäjän tulisi lisäksi rikoslain 2 a luvun 2 §:n 4 momentin nojalla ottaa huomioon se, että sakko- tai rangaistusvaatimuksen saaneen maksukyky on olennaisesti muuttunut vaatimuksen antamisen jälkeen. Sakko- tai rangaistusvaatimuksen saanut voisi toimittaa selvitystä mainitusta olennaisesta muutoksesta samalla selvityksellä, joka koskee päiväsakon rahamäärän asettamista liian korkeaksi. Mainittuun rikoslain säännökseen ehdotetaan tässä esityksessä tehtäviksi menettelylain edellyttämät muutokset.  

Rikkomuksesta epäillyn toimittama selvitys saattaa jäädä ottamatta huomioon rikoslain 2 a luvun 2 §:n edellyttämällä tavalla, vaikka se toimitetaan viralliselle syyttäjälle ennen asian ratkaisemista. On myös mahdollista, että epäilty ei ehdi tai kykene toimittamaan selvitystä ennen syyttäjän ratkaisua. Hänen tulojensa selvittämisen kannalta saattaa esimerkiksi olla merkitystä verotuksella, joka valmistuu vasta syyttäjän sakkomääräyksen antamisen jälkeen. Koska syyttäjän ratkaisu ei olisi 32 §:ssä säädetyn muutoksenhakukiellon vuoksi valituskelpoinen, määräyksen saanut voisi tällaisessa tapauksessa turvautua ylimääräiseen muutoksenhakuun. Kysymyksessä olisi tällöin oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 8 §:n mukaisesta purusta syytetyn eduksi. Pykälän soveltamista päiväsakon rahamäärään liittyviin kysymyksiin koskee korkeimman oikeuden ratkaisu KKO 2004:9. Syyttäjän ratkaisun purkaminen saattaisi tapauksesta riippuen perustua pykälän 3 tai 4 kohtaan taikka molempiin niistä.      

25 §. Syyttäjän sakkomääräyksen antamisen esteet. Pykälän mukaan virallinen syyttäjä ei saisi antaa syyttäjän sakkomääräystä, jos 1) asianomistaja on peruuttanut syyttämispyynnön rikkomuksesta, josta syyttäjä ei saa nostaa syytettä ilman sellaista pyyntöä; 2) sakkovaatimusta tai rangaistusvaatimusta ei ole annettu tiedoksi ennen syyteoikeuden vanhentumista; tai 3) asiassa ilmenee seikkoja, joiden perusteella rangaistusta ei tulisi määrätä. 

Pykälään ehdotetut tai niitä asiallisesti vastaavat kohdat sisältyvät rangaistusmääräyslain 11 §:n 1 momenttiin. Mainitussa säännöksessä on lisäksi kaksi muuta kohtaa, jotka nyt jätettäisiin pois. Niistä ensimmäinen koskee rangaistusvaatimuksen vastustamistapausta. Suostumukseen perustuva järjestelmä johtaisi siihen, että rangaistusvaatimusta vastaavaa sakkovaatimusta ei enää tarvitsisi vastustaa. Toinen pois jätettävä kohta koskee tapausta, jossa rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta on kulunut enemmän kuin yksi vuosi. Tässä esityksessä mainittu erityinen vanhentumisaika ehdotetaan poistettavaksi, jotta rikesakkoon ja sakkoon johtavat rikokset vanhenisivat yhteneväisesti ja kaikki niitä koskeva vanhentumissääntely olisi keskitetty rikoslain 8 lukuun. 

Pykälään otettavista kohdista tulkintaohjetta kaipaa lähinnä 3 kohta. Tältä osin voi viitata rangaistusmääräyslain perusteluihin (HE 63/1993 vp). Kohtaa sovellettaisiin esimerkiksi silloin, kun asiassa on tullut ilmi seikkoja, joiden mukaan sakko- tai rangaistusvaatimuksessa tarkoitettu teko ei ole lain mukaan rangaistava, tai kun puuttuu selvitys siitä, onko vaatimuksen saanut syyllistynyt väitettyyn rikokseen. Ennen etenkin viimeksi mainittuun perusteeseen turvautumista virallisen syyttäjän olisi 24 §:n 2 momentin mukaisesti ryhdyttävä toimenpiteisiin lisätutkimuksen suorittamiseksi, jos asiaan voidaan saada selvyyttä sitä kautta. 

26 §. Uuden vaatimuksen antaminen. Pykälässä säädettäisiin uuden vaatimuksen antamisesta tavalla, joka asiallisesti vastaa rangaistusmääräyslain 12 §:ssä olevaa. Jos virallinen syyttäjä katsoo, että syyttäjän sakkomääräys on annettava muusta teosta tai ankarampaan sakkorangaistukseen johtavana kuin sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa on ilmoitettu, syyttäjän pyynnöstä olisi annettava uusi vaatimus ja aikaisempi vaatimus olisi peruutettava. Uusi vaatimus olisi tapauksesta riippuen sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus. Ankarammalla sakkorangaistuksella tarkoitettaisiin tässä sitä, että päiväsakkojen lukumäärä määrättäisiin vaatimuksen mukaista korkeammaksi. 

Vaikka asiallisesti olisi kysymys menettelyn aloittamisesta uudelleen, asianomistajan suostumusta ei tarvittaisi uudelleen. Asianomistaja olisi jo kertaalleen antanut 3 §:n 1 momentissa tarkoitetun suostumuksen asian käsittelemiseksi ja ratkaisemiseksi menettelylain mukaisessa menettelyssä. Asianomistajan suostumus ei koskisi teon oikeudellista arviointia tai siitä määrättävää seuraamusta. Eri asia on se, että teon uudelleen arvioinnin vuoksi teko saattaisi muuttua sellaisesta rikkomuksesta, jolla ei ole asianomistajaa, sellaiseksi, jolla asianomistaja on. Uudelta asianomistajalta tulisi luonnollisesti pyytää 3 §:n 1 momentissa tarkoitettu suostumus.     

Rikkomuksesta epäillyn suostumuksen olisi 4 §:n 1 momentin nojalla koskettava myös hänelle määrättävää tai vaadittavaa seuraamusta. Tämä tarkoittaa sitä, että sakkorangaistuksen määrääminen alkuperäisessä sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaadittua tai määrättyä ankarammaksi edellyttäisi epäillyn suostumusta. Teon oikeudellinen uudelleenarviointi ei sitä edellyttäisi.    

Pykälän mukaan syyttäjän pyynnöstä olisi annettava uusi vaatimus. Lähtökohtana pykälän tarkoittamissa tapauksissa olisi uuden sakkovaatimuksen antaminen.  Asiallisesti kysymys olisi kuitenkin menettelyn aloittamisesta uudelleen, minkä vuoksi asian käsittelyyn sovellettaisiin 1 ja 2 luvun säännöksiä. Tämä tarkoittaisi sitä, että rikkomuksesta epäillyn jättäessä antamatta suostumuksensa sellaisessa tapauksessa, jossa sitä edellytetään, hänelle annettaisiin tiedoksi rangaistusvaatimus, jonka mukaisen sakon maksaminen 4 §:n 3 momentin mukaisessa määräajassa johtaisi asian päätymiseen uudelleen syyttäjän käsiteltäväksi. Maksamatta jättäminen määräajassa johtaisi tässäkin tapauksessa asian jatkokäsittelyyn tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. 

27 §. Syyttäjän sakkomääräyksen antaminen vaadittua lievempänä. Pykälän mukaan virallinen syyttäjä saisi syyttäjän sakkomääräyksessä määrätä omasta aloitteestaan tai 24 §:ssä tarkoitetusta selvityksestä sakkorangaistuksen sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaadittua lievemmäksi, jos katsoo rikkomuksen tai vastaajan maksukyvyn sitä edellyttävän. 

Pykälässä sakkorangaistuksen lieventämismahdollisuutta laajennettaisiin siitä, mikä se on rangaistusmääräyslain 11 §:n 3 momentin mukaan. Sen mukaan, jos rangaistusvaatimuksen saanut vastustaa vaatimusta yksinomaan päiväsakon rahamäärän osalta, rangaistusmääräyksen antaja voi hänelle toimitetun selvityksen perusteella antaa rangaistusmääräyksen rangaistusvaatimuksen saaneen vaatimalla tavalla. Ehdotetun säännöksen mukaan syyttäjä voisi lieventää rangaistusta myös omasta aloitteestaan. Lisäksi syyttäjä voisi alentaa päiväsakkojen lukumäärää, jos katsoisi rikkomuksen sitä edellyttävän. 

Käytännössä päiväsakon rahamäärän alentaminen tapahtuisi yleensä ainoastaan rikkomuksesta epäillyn selvityksestä. Kysymyksessä olevan säännöksen piiriin kuuluisi myös tapaus, jossa syyttäjä huomaisi päiväsakon rahamäärään vaikuttavan virheen. Syyttäjä voisi sen perusteella alentaa päiväsakon rahamäärää ilman, että hänen tarvitsisi ryhtyä 23 §:n 2 momentin mukaisiin erityisiin toimenpiteisiin sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa olevan virheen tai puutteen poistamiseksi. Viimeksi mainitun säännöksen mukaiset korjaamistapaukset saattavat edellyttää uuden sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen antamista. Päiväsakkojen lukumäärän määrääminen vaadittua pienemmäksi liittyisi yleensä tilanteisiin, joissa lukumäärä on määrätty selvästi yleistä rangaistustasoa ankarammaksi tai joissa tapauskohtaisia normaalia lievempään sakkorangaistukseen johtavia seikkoja ei ole otettu riittävästi huomioon. 

Päiväsakkojen lukumäärän alentaminen saattaisi johtaa siihen, että lukumääräksi tulee enintään 20. Kuten 2 §:n 5 kohdan perusteluissa jo on todettu, syyttäjäkin voisi sakkomääräyksessään päätyä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistukseen, jos hän nyt kysymyksessä olevan pykälän perusteella antaa sakkomääräyksen vaadittua lievempänä. Sellaiseen ratkaisuun päätymistä ei estäisi se, että valvontaa suorittava virkamies voisi 2 §:n 3 kohdan perusteella määrätä myös enintään 20 päiväsakon suuruisen sakkorangaistuksen. Ei voida pitää tarkoituksenmukaisena sitä, että syyttäjän pitäisi kierrättää asia valvontaa suorittavan virkamiehen ratkaistavaksi ainoastaan päiväsakkojen lukumäärän alenemisen vuoksi.    

Pykälässä tarkoitetulle muutokselle ei tarvittaisi asianomistajan tai rikkomuksesta epäillyn suostumusta. Asianomistajan suostumus ei 3 §:n 1 momentin perusteella ulottuisi määrättävään seuraamukseen. Kun sakkorangaistus muuttuisi rikkomuksesta epäillyn kannalta lievempään suuntaan, syytä hänen suostumuksensa pyytämiseen ei olisi. Sen sijaan epäillylle olisi 31 §:n mukaisesti ilmoitettava tilanteen muuttumisesta, jotta hän osaa pidättäytyä liikamaksusta tai osaa varautua liikaa maksetun määrän palauttamiseen.  

28 §. Rikesakkomääräyksen antaminen. Pykälän 1 momentin mukaan, jos virallinen syyttäjä katsoo, että rikkomuksesta on sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaaditun sakkorangaistuksen asemesta määrättävä rikesakko, hänen olisi annettava rikesakkomääräys ja poistettava aikaisempi vaatimus. 

Kysymyksessä olisi muutos verrattuna voimassa olevaan lainsäädäntöön, jonka mukaan syyttäjä ei ole toimivaltainen antamaan rikesakkomääräystä. Syyttäjä mainittaisiin 5 §:n 1 momentissa toimivaltaisten virkamiesten joukossa. Kuten yleisperusteluista ilmenee, tarkoituksenmukaista ei ole kierrättää asiaa poliisimiehelle tai muulle toimivaltaiselle virkamiehelle sen takia, että syyttäjä ei voi määrätä rikesakkoa.  

Pykälän 1 momentin soveltamisalaan kuuluisivat käytännössä tapaukset, joissa virallinen syyttäjä arvioi rikkomuksen toiseksi teoksi kuin sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen antaja. Rikesakkohan olisi tämän esityksen mukaan jatkossa tiettyjen rikkomusten ainoa rangaistus. Teko saattaisi muuttua toiseksi paitsi teon oikeudellisen arvioinnin myös näytön uudelleen arvioimisen tai syyttäjän 23 §:n 2 momentin nojalla pyytämän lisätutkimuksen vuoksi. 

Koska rikesakon määräämisellä päädyttäisiin rikkomukseen syyllistyneen kannalta sakkovaatimusta tai rangaistusvaatimusta lievempään rangaistukseen, hänen suostumustaan ei rikesakon määräämiseen tarvittaisi. Myöskään asianomistajan suostumusta ei tarvittaisi. Asianomistajan suostumus ei 3 §:n 1 momentin perusteella ulottuisi rikkomuksesta määrättävään rangaistukseen. 

Pykälän 2 momentissa säädettäisiin, että syyttäjä voisi muutenkin kuin 1 momentissa tarkoitetussa tapauksessa noudattaen soveltuvin osin 1 ja 2 luvun säännöksiä määrätä rikesakon hänen käsiteltäväkseen tulevasta rikkomuksesta. Kysymyksessä olisi siis tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyttäjän käsiteltäväksi tuleva rikkomus. 

Vaikka rikesakkorikkomukset tulee pyrkiä käsittelemään menettelylain mukaisessa järjestyksessä, niitä saattaa syystä taikka toisesta tulla syyttäjän syyteharkintaan. Tällöinkin saattaa periaatteessa olla kysymys teon uudelleen arvioinnista, vaikka harvoin teko saattaa muuttua sellaisesta, josta ei saisi edes määrätä sakkoa sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä sellaiseksi, josta saa määrätä rikesakon. Rikesakkorikkomus saattaa myös olla rikoskokonaisuudessa muiden ankarammin rangaistavien rikosten joukossa. 

Lain 1 ja 2 luvun säännösten noudattaminen soveltuvin osin tarkoittaisi sitä, että asian käsittely joiltakin osin alkaisi menettelylain mukaisen menettelyn kannalta alusta. Asian ratkaisemiselle rikesakolla olisi esimerkiksi saatava 3 ja 4 §:n mukaisesti asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumus. Rikkomuksesta epäillyn jättäessä suostumatta hänelle voitaisiin antaa 2 §:n 1 kohdan mukainen rangaistusvaatimus. Sen sijaan esitutkinta olisi syyteharkintaan tulleessa asiassa jo tehty, joten 7 §:ää esitutkinnasta ei enää tarvitsisi soveltaa. Lain 2 luvun säännöksistä sovellettaviksi voisivat tulla 8 § (rikesakkomääräyksen sisältö), 9 § (rangaistusvaatimuksen sisältö), 10 § (seuraamuksen maksamiseen liittyvät tiedot), 11 § (tiedoksianto) ja 12 § (rangaistusvaatimuksen käsittely). 

29 §. Toimenpiteistä luopuminen ja syytteen nostaminen.  Pykälässä säädettäisiin osittain selvyyden vuoksi niistä toimintavaihtoehdoista tai –velvollisuuksista, joita virallisella syyttäjällä olisi syyttäjän sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen antamisen asemesta. 

Pykälän 1 momentin mukaan virallinen syyttäjä saisi jättää sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen antamatta, jos laissa säädetyt syyttämättäjättämisen edellytykset täyttyvät. Lain 6 §:n mukaan virallisen syyttäjän oikeudesta jättää syyte nostamatta olisi voimassa, mitä siitä erikseen säädetään. Viimeksi mainittu viittaa nimenomaan syyttämättäjättämisen edellytyksiin. Niihin liittyviä kysymyksiä on käsitelty edellä mainitun pykälän perusteluissa. 

Pykälän 2 momentin mukaan syyttäjän olisi määräyksen antamisen asemesta nostettava syyte, jos kysymyksessä ei ole 1 §:n 1 momentissa tarkoitettu rikkomus tai jos rikkomuksen yhteys muuhun samalla kertaa käsiteltävään tekoon edellyttää syytteen nostamista siitäkin. Ensiksi mainitussa tapauksessa olisi kysymys tilanteesta, jossa syyttäjän käsiteltäväksi joko menettelylain mukaisessa menettelyssä tai tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä tulee teko, josta on säädetty kuuden kuukauden vankeusrangaistusta ankarampi rangaistus tai jonka rangaistukseksi rikesakkoa ei ole säädetty. Syyttäjän käsiteltäväksi tullut teko saattaisi muuttua sellaiseksi teon uudelleenarvioinnin kautta. Luonnollisesti syyttäjän ei tällaisessakaan tapauksessa tarvitsisi nostaa syytettä, jos syyttämättäjättämisen edellytykset täyttyvät. 

On myös mahdollista, että syyttäjän käsiteltäväksi tulevasta rikkomuksesta voidaan sinällään määrätä sakko syyttäjän sakkomääräyksellä tai rikesakko mutta että määräämiseen ei tule mennä rikkomuksen ja samalla kertaa käsiteltävän muun teon välisen yhteyden vuoksi. Rikkomuksen yhteys samalla kertaa käsiteltävään tekoon voi liittyä esimerkiksi määrättävään rangaistukseen. Useamman teon muodostamasta kokonaisuudesta jokin saattaa olla sellainen, että siitä voitaisiin määrätä sakko syyttäjän sakkomääräyksellä ja jotkin sellaisia, joista sakkoja ei voida sillä tavata määrätä mutta joista tuomioistuimessa todennäköisesti määrättäisiin sakkoa ja joista syyttäjä on valmis vaatimaan sellaista rangaistusta. Tällaisessa tapauksessa perusteltua on se, että myös 1 §:n 1 momentin 1 kohdan mukainen sakolla rangaistava rikkomus viedään muiden tekojen kanssa tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tuomioistuin voi määrätä kaikista teoista rikoslain 7 luvun 3 §:n 1 momentin mukaisesti yhteisen sakkorangaistuksen. 

Rikkomuksen ja muun teon välinen 2 momentissa tarkoitettu yhteys saattaa liittyä myös rikosten selvittämiseen. Myönnetty rikkomus saattaa esimerkiksi sillä tavalla liittyä muihin saman rikoskokonaisuuden kiistettyihin tai muuten näytöltään kiistanalaisiin tekoihin, että asioiden yhdessä käsittelystä tuomioistuimessa voi olla etua myös muiden tekojen selvittämisen kannalta. 

Pykälän 3 momentin mukaan syyttämättäjättämistapauksessa tai syytteen nostamistapauksessa sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus olisi poistettava. Tämä velvollisuus koskisi niitä tapauksia, joissa asia on tullut syyttäjän käsiteltäväksi menettelylain mukaisessa menettelyssä, ja liittyisi 28 §:n 1 momentissa asetetun vastaavan velvollisuuden tavoin siihen, että täytäntöönpano kyseessä olevan aiheettomaksi osoittautuneen määräyksen perusteella saadaan päättymään. 

30 §. Asian ottaminen uudelleen ratkaistavaksi. Pykälä vastaisi rangaistusmääräyslain 14 §:ää sillä täsmennyksellä, että se nyt koskisi myös rikesakkomääräyksen antamatta jättämistapauksia, koska viralliselle syyttäjälle annettaisiin toimivalta antaa myös sellaisia määräyksiä. 

31 §. Tilanteen muuttumiseen perustuva ilmoitusvelvollisuus. Pykälässä säädettäisiin velvollisuudesta ilmoittaa sille, jolle rangaistusta on vaadittu, sekä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta huolehtivalle Oikeusrekisterikeskukselle syyttäjän sakkomääräyksen jättämisestä 25 tai 26 §:n mukaisesti antamatta, sakkorangaistuksen määräämisestä 27 §:n mukaisesti vaadittua lievempänä tai rikesakkomääräyksen antamisesta 28 §:n 1 momentin mukaisesti sakkomääräyksen antamisen asemesta. 

Voimassa olevassa lainsäädännössä tilanteen muuttumiseen perustuvasta ilmoitusvelvollisuudesta säädetään rangaistusmääräyslain 13 §:ssä. Sen mukaan ilmoitusvelvollisuus koskee tapauksia, joissa rangaistusmääräystä ei 11 §:n nojalla anneta, rangaistusvaatimus peruutetaan tai rangaistus määrätään vaadittua lievempänä. Ilmoituksen kohteena olevana viranomaisena mainitaan se, jonka tehtävänä on ottaa vastaan rangaistuksen täytäntöönpanosta annetun asetuksen 6 luvun 2 §:ssä tarkoitettu ennakkomaksu. Ehdotettuun pykälään tehtäisiin rangaistusmääräyslain 13 §:ään verrattuna ne muutokset, joita menettelylain mukainen syyttäjän toimintavaihtoehtojen lisääminen ja monipuolistaminen edellyttäisivät. Rangaistuksen täytäntöönpanosta annettu asetus on kumottu, ja sakon täytäntöönpanosta annetun lain 3 §:n 1 mukaisesti sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta huolehtii Oikeusrekisterikeskus. 

Ilmoitusvelvollisuus koskisi tapauksia, joissa syyttäjän ratkaisu saattaa käytännössä tarkoittaa sitä, että rikkomuksesta epäilty on maksanut liikaa saatuaan maksamista varten tarvittavat tiedot jo sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisen yhteydessä. Ilmoituksen saatuaan Oikeusrekisterikeskus maksaa tapauksesta riippuen sakon kokonaan tai osittain takaisin. Jos rikkomuksesta epäilty ei ole maksanut seuraamusta ennen syyttäjän ratkaisua, hän puolestaan kykenee maksamaan sen oikeansuuruisena. Jos epäilty on jo ehtinyt maksaa liikaa, hän voi ilmoituksen saatuaan pitää huolta siitä, että saa oikeansuuruisen palautuksen Oikeusrekisterikeskukselta. 

Rahamäärän palauttamisesta säädetään tarkemmin sakon täytäntöönpanosta annetun lain 22 §:ssä. Sen mukaan, jos saatavan (esimerkiksi sakko ja rikesakko) maksamiseksi suoritettu rahamäärä on kokonaan tai osaksi maksettava maksuvelvolliselle takaisin ylemmän tuomioistuimen lainvoimaiseksi tulleen ratkaisun johdosta tai muusta syystä, rahamäärän vastaanottaneen viranomaisen on palautettava rahamäärä ja maksettava sille korkoa kuusi prosenttia vuodessa maksupäivästä takaisinmaksupäivään. Valtioneuvoston asetuksella voidaan säätää, että palautusta tai korkoa ei makseta, jos se on säädettyä rahamäärää pienempi. Sakon täytäntöönpanosta annetun asetuksen 10 §:n mukaan palautusta tai sille maksettavaa korkoa ei ole maksettava, jos palautus tai korko on pienempi kuin 5 euroa. 

5 luku. Erinäiset säännökset 

32 §. Muutoksenhakukielto. Pykälässä kiellettäisiin muutoksenhaku sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen tai syyttäjän sakkomääräykseen valittamalla. 

Muutoksenhakukielto liittyy tavoitteeseen saada summaarisessa menettelyssä käsitellyt asiat nopeasti ratkaistuiksi. Tämän tavoitteen ja muutoksenhakukiellon vastapainona on oltava erityisiä oikeusturvan takeita. Oikeusturvatekijöiden osalta viitataan nykytilan arviointia koskevassa alajaksossa 2.3. perustuslakiin liittyvistä kysymyksistä esitettyyn. 

Muutoksenhakukiellon vastapainona edellytettäisiin asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumusta asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen menettelylain mukaisessa menettelyssä. Sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi. Ylimääräistä muutoksenhakua, väärälle henkilölle annetun määräyksen poistamista sekä kirjoitus- ja laskuvirheen korjaamista koskevien säännösten tarkistaminen ja yhtenäistäminen koskemaan sekä sakon että rikesakon määräämistä olisivat omiaan parantamaan oikeaan aineelliseen lopputulokseen pääsemistä ja siten edistämään epäillyn oikeusturvan toteutumista. 

33 §. Ylimääräinen muutoksenhaku. Pykälässä säädettäisiin ylimääräisestä muutoksenhausta tavalla, joka merkittävästi vastaisi rangaistusmääräyslain 18 §:n 1 ja 2 momentissa nykyisin olevaa sääntelyä. Mainitun pykälän 3 ja 4 momentissa olevaa menettelysääntelyä vastaavia säännöksiä erotettaisiin 34 §:ään. Muutokset verrattuna 18 §:ään koskisivat sitä, että soveltamisala laajennettaisiin myös rikesakkoasioihin. Tähän pykälään liittyvä muutos olisi se, että 1 momenttiin lisättäisiin ylimääräisen muutoksenhaun perusteeksi pätevän suostumuksen antamatta jättäminen. 

Pykälän 1 momentin mukaan sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen uudeksi poistamisperusteeksi tulisi siis se, että asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty ei ole pätevästi antanut 3 tai 4 §:ssä tarkoitettua suostumusta. Tällaisen perusteen lakiin ottamisen tarvetta korostaisi summaarisen menettelyn käytön perustuminen asianosaisten suostumuksiin. Kun menettelyssä tehtyihin ratkaisuihin ei olisi muutoksenhakuoikeutta, oikeusturvatakeita olisi syytä myös tältä osin vahvistaa ehdotetulla tavalla. Pätevän suostumuksen antamatta jättäminen ei ole myöskään sijoitettavissa minkään oikeudenkäymiskaaren 31 luvun mukaisen, lähinnä luvun 1 §:n mukaisen ylimääräisen muutoksenhaun perusteen alle, minkä vuoksi perusteesta on syytä selvyydenkin vuoksi nimenomaisesti säätää ylimääräistä muutoksenhakua koskevassa pykälässä.    

Suostumusta koskevan kanteluperusteen soveltaminen edellyttäisi suostumuksen antamistilanteeseen liittyviä erityisiä syitä ja riittävää luotettavaa selvitystä niistä. Tältäkään osin ylimääräisen muutoksenhaun menestymisen kynnys ei siis olisi matala. Suostumuksen antamisen katuminen ei riittäisi määräyksen poistamiseen. Kysymyksessä olevalla kanteluperusteella olisi yhteys 3 §:n 1 momenttiin ja 4 §:n 1 momenttiin, joiden perustella sekä asianomistajalle että rikkomuksesta epäillylle olisi suostumuksen tiedustelemisen yhteydessä selostettava sen merkitys. Tämä merkityksen selostaminen kattaisi, paitsi asian käsittelemisen ja ratkaisemisen menettelylain mukaisessa menettelyssä, myös suostumuksen sitovuuden siinä merkityksessä, että sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen tai syyttäjän sakkomääräykseen ei saisi hakea muutosta valittamalla. Pelkkä kertominen asian käsittelystä menettelylain mukaisessa menettelyssä ei siis olisi riittävää. Pätevään suostumuksen antamiseen liittyisi tässä yhteydessä myös se, että suostumuksen antajalla olisi kohtuullinen aika harkita suostumuksen antamista, jonka pituus riippuisi tapauksesta suostumusta tiedustelevan virkamiehen harkinnan perusteella.    

Asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty on saattanut suostumuksen antamishetkellä myös olla sellaisessa tilassa, että häneltä on puuttunut tilapäisesti tai pysyväisluonteisemminkin kyky ymmärtää antamansa suostumuksen merkitys. Esimerkkeinä tilapäisistä esteistä voidaan mainita asianosaisen voimakas päihtymystila tai kysymyksessä olevan rikkomuksen aiheuttama voimakas kiihtymys. Asianosaisen sieluntoiminnalliset tai muut niihin rinnastettavat ymmärryskykyyn vaikuttavat terveydelliset häiriöt voivat olla myös pitkäaikaisia. Turhien ylimääräisten muutoksenhakujen välttämiseksi suostumusta tiedustelevan virkamiehen tulisi kiinnittää huomiota tällaisiin suostumuksenantajan ymmärrykseen vaikuttaviin seikkoihin. Selvästi tilapäisissä tapauksissa suostumuksen pyytämistä tulisi lykätä. 

Pykälän 2 momentissa säädettäisiin määräyksen poistamisesta niissä tapauksissa, joissa määräystä annettaessa henkilöä on käsitelty toisena henkilönä tai väärällä nimellä. Momentti vastaisi rangaistusmääräyslain 18 §:n 2 momenttia sillä erotuksella, että siinä selvyyden vuoksi nimenomaisesti todettaisiin poistamisen tapahtuminen hakemuksesta.  Lisäksi poistamisen riippumattomuus määräajasta todettaisiin 34 §:n 2 momentissa. 

34 §. Menettely ylimääräisessä muutoksenhaussa. Kuten edellä jo todettiin, menettelyä koskevaan pykälään otettaisiin sääntelyä, jota osittain vastaavaa on rangaistusmääräyslain 18 §:n 3 ja 4 momentissa. Samalla sääntely ulotettaisiin koskemaan myös rikesakkoasioita.  

Pykälän 1 momentissa todettaisiin nimenomaisesti alueellisesti toimivaltainen käräjäoikeus. Se olisi yhdenmukaisesti 21 §:ssä säädetyn kanssa määräyksestä ilmenevän rikkomuksen tekopaikan käräjäoikeus. Jos määräys koskisi useita eri käräjäoikeuksien tuomiopiirissä tehtyjä rikkomuksia, jokin niistä olisi toimivaltainen tutkimaan ylimääräistä muutoksenhakua koskevan hakemuksen. Momentissa säädettäisiin myös siitä, että käräjäoikeus on päätösvaltainen käsittelemään tässä pykälässä tarkoitetun hakemuksen, kun siinä on lainoppinut jäsen yksin. Tämä vastaisi täysin rangaistusmääräyslain 18 §:n 4 momentissa säädettyä ja olisi yhdenmukainen 21 §:ssä olevan päätösvaltaisuutta koskevan sääntelyn kanssa.  

Pykälän 2 momentin mukaan hakemus olisi tehtävä 33 §:n 1 momentissa tarkoittamissa tapauksissa vuoden kuluessa määräyksen antopäivästä. Hakemus voitaisiin tehdä 33 §:n 2 momentin tarkoittamissa tapauksissa määräajasta riippumatta. 

Momentin ensimmäinen virke poikkeaisi rangaistusmääräyslain 18 §:n 3 momentista, jonka mukaan hakemus on tehtävä vuoden kuluessa rangaistusmääräyksellä määrätyn sakon tai menettämisseuraamuksen täytäntöönpanosta taikka siitä, kun epäilty on maksanut sakon tai menettämisseuraamuksen. Nykyistä sääntelyä voidaan pitää täytäntöönpanon ajankohtaan liittyen epäselvänä ja maksuun liittyen rikkomuksesta epäiltyjen yhdenvertaista kohtelua vaarantavana. Momentin toisen virkkeen sääntelyä vastaava on tällä hetkellä rangaistusmääräyslain 18 §:n 2 momentissa.      

35 §. Virheen korjaaminen. Pykälässä säädettäisiin kirjoitus- ja laskuvirheen taikka siihen rinnastettavan selvän virheen korjaamisesta tavalla, joka sakkorangaistuksen osalta vastaisi menettelylain edellyttämine muutoksineen rangaistusmääräyslain 19 §:ää. Syyttäjän sakkomääräysten lisäksi pykälä koskisi sakkomääräyksiä. Asiallisesti merkittävä soveltamisalan laajennus verrattuna voimassa olevaan pykälään tulisi siitä, että ehdotettua pykälää sovellettaisiin myös rikesakkomääräyksiin. Teknisluonteisten virheiden korjaamismahdollisuus on tarkoituksenmukaista ulottaa niihinkin. Lisäksi määräyksen saaneen kuulemista koskeva virke on syytä selvyyden vuoksi erottaa omaksi 2 momentiksi, jolloin voimassa olevan pykälän ilmoitusvelvollisuutta koskeva 2 momentti tulisi uuden pykälän 3 momentiksi. 

Sakkomääräyksessä, rikesakkomääräyksessä tai syyttäjän sakkomääräyksessä olevan virheen voisi korjata määräyksen antamiseen toimivaltainen virkamies. Tarkoituksenmukaisuussyistä, esimerkiksi poissaoloista johtuvien tarpeettomien viivästysten välttämiseksi korjauksen tekijän ei tarvitsisi olla sen määrännyt virkamies. Määräysten antamiseen yleisesti toimivaltaisista virkamiehistä säädettäisiin 5 §:ssä ja sen 3 momentin mukaisessa erityislainsäädännössä. 

Yleensä määräyksen saaneen kuuleminen ei olisi tarpeen, koska korjattavan virheen tulisi olla melkoisen selvä. Poikkeustapauksessa kuuleminen saattaa kuitenkin olla tarpeen, jos sillä voidaan esimerkiksi saada lisäselvitystä virheen olemassaolon kannalta. Tällainen selvitys voi vaikka liittyä rikkomuksesta epäillyn tulojen ja päiväsakon rahamäärän välisiin ristiriitaisuuksiin.        

36 §. Seuraamusten täytäntöönpano. Pykälän 1 momentin mukaan menettelylain mukaisessa menettelyssä määrätyn seuraamuksen täytäntöönpanosta säädetään sakon täytäntöönpanosta annetussa laissa. Tällä ja 2 momentin säännöksellä korvattaisiin sakkojen perimiseen viittaavat säännökset rangaistusmääräyslain 15 §:ssä ja rangaistusmääräyslain 18 §:ssä. Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 1 §:n 1 kohdan mukaan siinä laissa säädetyssä järjestyksessä pannaan täytäntöön muiden seuraamusten ohessa rikoslain 2 a luvun 3 §:n 1 momentin mukaisesti päiväsakoin vahvistettu sakko ja rikesakko. Omaisuuteen tai rahamäärään kohdistuvan menettämisseuraamuksen kuulumisesta sakon täytäntöönpanosta annetun lain soveltamisalaan säädetään sen lain 1 §:n 3 kohdassa. 

Pykälän 2 momentilla täsmennettäisiin nykyistä sääntelytilannetta. Momentin mukaan sakkomääräys, rikesakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys pantaisiin täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Lain 3 luvun mukainen rikesakkomääräys eli ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta annettu rikesakkomääräys tulisi kuitenkin täytäntöönpanokelpoiseksi vasta 18 §:n 2 momentissa säädetyn määräajan kuluttua edellyttäen lisäksi, että määräystä ei ole vastustettu. Mainitun momentin mukaan vastustamisaika on 30 päivää. 

Edellä jo 1 momentin yhteydessä viitatuissa rangaistusmääräyslain 15 §:ssä ja rikesakkolain 18 §:ssä säädetään, että rangaistusmääräyksen ja rikesakkomääräyksen täytäntöönpanosta on voimassa, mitä lainvoimaisen tuomion täytäntöönpanosta säädetään. Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2 §:n 1 momentissa puolestaan säädetään, että sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaiseksi tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio taikka kun asia on lopullisesti ratkaistu rangaistus- tai rikesakkomääräyksin. 

Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2 §:n 1 momentissa olevaa rangaistus- ja rikesakkomääräyksiä koskevaa kohtaa voidaan pitää tarpeettomana, osin epäselvänäkin. Mainittu kohta ehdotetaankin tässä esityksessä poistettavaksi. Sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen ja syyttäjän sakkomääräyksen täytäntöönpanokelpoisuus on syytä pääsääntöisesti selvästi sitoa määräyksen antamisajankohtaan toteamalla, että määräykset pannaan täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Tällaista täytäntöönpanokelpoisuuden määrittelyä tukee se, että näihin määräyksiin ei saisi 32 §:n mukaan hakea muutosta valittamalla. 

Poikkeustapauksen muodostaisivat kuitenkin 3 luvun mukaiset rikesakkomääräykset, koska niitä voitaisiin antamisensa jälkeen vastustaa. Näissä tapauksissa rikesakkomääräystä ei voitaisi pitää siinä määrin lopullisena ratkaisuna, että täytäntöönpanokelpoisuus voitaisiin sitoa määräyksen antamiseen. Tämä lopullisuus saavutettaisiin vasta 30 päivän määräajan kuluttua edellyttäen lisäksi, että määräystä ei ole määräajassa vastustettu. Vastustettu rikesakkomääräys poistetaan, ja asian käsittelyä jatketaan 20 §:n 2 tai 3 momentin mukaisesti. Tätä poikkeuksellista täytäntöönpanokelpoisuutta koskeva muutos ehdotetaan tehtäväksi sakon täytäntöönpanosta annetun lain 2 §:n 1 momenttiin.    

37 §. Määräaika seuraamuksen maksamista varten. Pykälän 1 momentin mukaan ilman rangaistusvaatimuksen antamista sakko- tai rikesakkomääräyksellä määrätty sakko tai rikesakko olisi maksettava 30 päivän kuluessa sakko- tai rikesakkomääräyksen tiedoksiantamisesta.

Voimassa olevassa lainsäädännössä säädetään ainoastaan rikesakkoa koskevasta maksuajasta. Rikesakkolain 9 §:n mukaan rikesakko on maksettava kahden viikon kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta. Maksuajan käyttäminen on syytä ulottaa myös sakkomääräyksellä määrättyihin rikesakkoa yleensä suurempiin sakkorangaistuksiin. Kahden viikon määräaikaa voidaan varsinkin sakkojen osalta pitää liian lyhyenä, mikä vuoksi maksuajaksi ehdotetaan 30 päivää. 

Lain 8 §:n 2 momentin mukaan sakko- ja rikesakkomääräyksissä olisi mainittava maksuaika, jotta se tulee määräyksen saaneen tietoon. Samalla rikkomuksesta epäillylle annettaisiin 10 §:n nojalla seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot. Maksuaika tarkoittaisi käytännössä sitä, että vaikka määräys tulisikin 36 §:n 2 momentin nojalla täytäntöönpanokelpoiseksi jo antamishetkellään, sakkojen ja rikesakkojen perimisestä vastaava Oikeusrekisterikeskus ryhtyisi perintätoimenpiteisiin vasta maksuajan kuluttua edellyttäen, että seuraamusta ei ole maksuaikana kokonaan maksettu. Sakon täytäntöönpanosta annetun lain 7 §:n 1 momentin mukaan Oikeusrekisterikeskuksen on tarkastettava, onko sen täytäntöön pantavana oleva saatava maksettu ennakolta. Jos saatava on kokonaan tai osittain maksamatta, Oikeusrekisterikeskuksen on mainitun säännöksen mukaan lähetettävä maksuvelvolliselle maksukehotus. 

Pykälän 1 momentissa tarkoitettu maksuaika koskisi nimenomaan tapauksia, joissa sakkomääräys tai rikesakkomääräys annetaan ilman rangaistusvaatimuksen käyttämistä. Jos rikkomuksesta epäilty ei anna suostumustaan asian käsittelemiselle ja ratkaisemiselle menettelylain mukaisessa menettelyssä ja jos näin ollen joudutaan käyttämään rangaistusvaatimusta, sen antamisen yhteydessä asetettaisiin 1 momentissa mainittua maksuaikaa vastaava 30 päivän aika, jonka kuluessa epäilty voisi maksamalla vielä antaa suostumuksensa. Jos kysymyksessä on puolestaan sakkovaatimuksella virallisen syyttäjän ratkaistavaksi menevä asia, epäillyllä olisi aikaa ja mahdollisuus maksaa sakko jo ennen syyttäjän sakkomääräyksen antamista, koska hänelle annetaan vaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä sakon maksamiseksi tarvittavat tiedot. Kaksinkertaista maksutilaisuuden varaamista ja samalla erillisen maksuajan myöntämistä ei sakkovaatimustapauksissa voida pitää tarkoituksenmukaisena ja tarpeellisena. 

Pykälän 2 momentin mukaan lain 3 luvun mukaisessa menettelyssä määrätty rikesakko olisi maksettava 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta, jollei rikesakkomääräyksen saanut sitä vastusta. Säännös koskisi rikesakkoja, jotka on määrätty ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista, ja vastaisi rikesakkolain 13 e §:ssä nykyisin olevaa säännöstä. 

38 §. Tarkemmat säännökset. Pykälässä säädettäisiin asioista, joista säädettäisiin tarkemmin valtioneuvoston asetuksella. Tämä koskisi 1) menettelylain mukaisessa menettelyssä käytettäviä asiakirjoja sekä niihin merkittäviä tietoja ja niiden säilyttämistä; ja 2) menettelylain mukaisessa menettelyssä määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanoon liittyviä ja muita viranomaisten välisiä ilmoituksia. 

Rangaistusmääräyslain 20 §:n nojalla on annettu asetus rangaistusmääräysmenettelystä (1026/1993) ja rikesakkolain 23 §:n nojalla rikesakkoasetus (606/1983). Ehdotettavan pykälän mukainen asetus sisältäisi pääosin sääntelyä samantyyppisistä asioista kuin voimassaolevat asetuksetkin. Tämä koskisi lomakkeiden ja ohjeiden kaavoja, asiakirjojen säilyttämistä menettelylain mukaisia ratkaisuja antaneissa viranomaisissa sekä täytäntöönpanoilmoituksia Oikeusrekisterikeskukselle ja ilmoituksia muille viranomaisille, esimerkiksi Autorekisterikeskukselle. 

Asetuksessa voitaisiin 8 ja 9 §:ää tarkemmin ja yksityiskohtaisemmin säännellä vaatimuksiin ja määräyksiin otettavia tietoja. Uudessa asetuksessa voitaisiin toisin kuin nykyisissä ottaa huomioon sähköisten asiakirjojen käyttäminen tai mahdollisuus käyttää niitä eräissä tapauksissa.      

6 luku. Voimaantulosäännökset 

39 §. Voimaantulo. Menettelylain 39 §:ssä säädettäisiin lain voimaantulosta. Tarkoituksena on, että laki tulisi voimaan mahdollisimman pian hyväksymisensä ja vahvistamisensa jälkeen edellyttäen, että 3 momentin mukaiset ennen lain voimaantuloa tehtävät sen täytäntöönpanon edellyttämät toimet saadaan tehdyiksi. Lailla kumottaisiin rangaistusmääräyslaki, rikesakkolaki, rikesakkoasetus ja rangaistusmääräysmenettelystä annettu asetus. 

40 §. Siirtymäsäännös. Pykälässä säädettäisiin siitä, missä tapauksissa sovellettaisiin menettelylain voimaan tullessa voimassa olleita rangaistusmääräysmenettelyä tai rikesakkomenettelyä koskevia säännöksiä. Soveltamisen tulisi koskea tapauksia, joissa aikaisemman lain mukainen menettely on jo edennyt niin pitkälle, että asian käsittelyn uudelleen aloittamista uuden lain mukaisessa menettelyssä ei voida enää pitää tarkoituksenmukaisena. Aikaisempia säännöksiä sovellettaisiin, jos rangaistusvaatimus tai rikesakkomääräys on annettu tiedoksi ennen menettelylain voimaantuloa.   

1.2	Rikoslaki 
2 a luku. Sakosta, muuntorangaistuksesta ja rikesakosta 

2 §. Päiväsakon rahamäärä. Pykälän 4 momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että huomioon tulee otetuksi rangaistusmääräysmenettelyn korvautuminen sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyllä. Voimassa olevassa laissa olevat maininnat rangaistusmääräysmenettelystä, rangaistusvaatimuksesta ja rangaistusmääräyksestä korvattaisiin maininnoilla menettelylain mukaisesta menettelystä, sakko- tai rangaistusvaatimuksesta ja syyttäjän sakkomääräyksestä. 

3 §. Sakon kokonaisrahamäärä. Pykälään ehdotetaan lisättäväksi 3 momentiksi viittaussäännös, jonka mukaan kokonaisrahamäärän korottamisesta määrättäessä yhteistä rangaistusta sakolla ja rikesakolla rangaistavista rikoksista säädetään 7 luvun 3 a §:ssä. 

6 §. Sakon tai sen osan muuntamatta jättäminen. Pykälän 3 momentissa säädetään voimassa olevan lain mukaan, että sitä sakon osaa, jolla sakon kokonaisrahamäärä on 3 §:n 2 momentin nojalla korotettu, ei muunneta vankeudeksi. Sakon kokonaisrahamäärän korottamisesta tultaisiin tämän esityksen mukaan säätämään myös 7 luvun 3 a §:ssä. Momenttiin ehdotetaan lisättäväksi, että myöskään viimeksi mainitun pykälän mukaista korotettua sakon osaa ei muunneta vankeudeksi. 

Pykälän 4 momentissa säädetään, että rangaistusmääräysmenettelyssä annettua, enintään 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ei muunneta vankeudeksi. Momentin mukaan tällaista sakkoa ei muunneta vankeudeksi silloinkaan, kun tuomioistuin on tuominnut sen rangaistusvaatimuksen vastustamista seuranneessa oikeudenkäynnissä. Momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että sen mukaan sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. Muutoksen sisältöön vaikuttavia tekijöitä on käsitelty yleisperustelujen nykytilan arviointia koskevassa alajaksossa.    

8 §. Rikesakko. Pykälää muutettaisiin ensinnäkin niin, että 1 momenttiin lisättäisiin maininta rikesakon säätämisestä eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Rikesakko ei olisi enää muun rangaistuksen, käytännössä sakkorangaistuksen vaihtoehto. 

Lisäksi pykälästä poistettaisiin 2 momentti, jossa säädetään rikesakon 200 euron enimmäismäärästä ja eri rikkomusten rikesakkojen suuruuden säätämisestä valtioneuvoston asetuksella. Rikesakon suuruus määrättäisiin kutakin rikkomusta koskevassa säännöksessä rikesakkorikkomuksesta annettavassa laissa. Tämän esityksen mukaan rikesakkorikkomuksia koskevat rikesakot olisivat samansuuruisia kuin voimassa olevassa rikesakkorikkomuksista annetussa asetuksessa, jonka mukaan rikesakon määrä vaihtelee 10 eurosta 115 euroon. 

Pykälän 2 momentin poistamisen myötä 3 momentti siirrettäisiin 2 momentiksi. Sen sisältöä ei muutettaisi. Maksamatonta rikesakkoa ei edelleenkään saisi muuntaa vankeudeksi. 

9 §. Rikesakkorikkomukset. Pykälässä säädetään rikkomuksista, joista rikesakko voidaan säätää seuraamukseksi valtioneuvoston asetuksella. Pykälä ehdotetaan kumottavaksi, koska rikesakkorikkomuksille ei enää asetettaisi enimmäisrangaistuksiin, rikkomusten tekijöihin ja tekotapoihin tai rikosnimikkeisiin liittyviä taikka muitakaan säätämisedellytyksiä. Rikesakkorikkomuksista annetussa laissa rikesakko voitaisiin liittää ennalta rajaamattomiin rikkomuksiin. 

10 §. Rikesakon määrääminen. Myös rikesakon määräämistä koskeva pykälä kumottaisiin tarpeettomana. 

Pykälän 1 momentissa säädetään rikesakon määräävistä virkamiehistä, joista jatkossa säädettäisiin menettelylain 5 §:n 1 ja 3 momentissa. Rikesakon säätäminen tiettyjen rikkomusten ainoaksi seuraamukseksi ja asianomistajan suostumuksen edellyttäminen summaarisen menettelyn käyttämiselle johtaisivat myös 2 momentin tarpeettomuuteen. Siinä säädetään tapauksista, joissa rikkomuksesta ei saa määrätä rikesakkoa sen vuoksi, että rikesakko on liian lievä rangaistus tai että asianomistaja tulee tekemään syyttämispyynnön tai esittämään vahingonkorvausvaatimuksen. 

Pykälän 3 momentin mukaan rikesakon määräämisestä säädetään rikesakkomenettelystä annetussa laissa. Tämän esityksen mukaan määräämisestä säädettäisiin jatkossa menettelylaissa. Rikoslaissa olevaa viittausta viimeksi mainittuun lakiin voidaan pitää tarpeettomana, varsinkin kun rikoslaissa ei ole muutenkaan vastaavia menettelylainsäädäntöön viittaavia säännöksiä.      

11 §. Eri rikkomuksista määrättävä rikesakko. Pykälän 1 momentin mukaan, jos samalla kertaa olisi määrättävä kahdesta tai useammasta rikkomuksesta rikesakko, määrätään rikesakko siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. Pykälän 2 momentissa kielletään yhteisen rangaistuksen määrääminen rikesakosta ja sakkorangaistuksesta tai määräaikaisesta vankeusrangaistuksesta. 

Pykälä ehdotetaan kumottavaksi. Rikesakon korottamisesta tapauksessa, jossa samalla kertaa tuomitaan rangaistus useasta rikesakkorikkomuksesta, säädettäisiin 7 luvun uudessa 3 b §:ssä. Yhteisen rangaistuksen tuomitsemisesta sakolla ja rikesakolla rangaistavista rikoksista puolestaan säädettäisiin 7 luvun uudessa 3 a §:ssä. Yhteisen vankeusrangaistuksen määräämiseen liittyvät muutokset ehdotetaan tehtäviksi 7 luvun 1 §:n 2 momenttiin.          
     
7 luku. Yhteisestä rangaistuksesta  
   
1 §. Yhteisen vankeusrangaistuksen määrääminen. Pykälän 2 momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että sen soveltamisalaan lisätään tapaukset, joissa tuomioistuimen käsiteltäväksi tulee rikesakkorikkomuksia. Tämä liittyy siihen, että rikesakkoasioita tulisi tuomioistuimen käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Lisäksi momenttia muutettaisiin niin, että tuomioistuin saisi sen mukaan sisällyttää rikesakkorikkomuksen rangaistuksen yhteiseen vankeusrangaistukseen taikka tuomita erikseen yhteisen vankeusrangaistuksen ja rikesakon. Kysymyksessä olevan momentin muuttamisen kuten uusien 3 a ja 3 b §:n säätämisenkin taustaa on selostettu yleisperustelujen nykytilan arviointia koskevassa alajaksossa.        

Muutetun 2 momentin mukaan tuomioistuin ei saisi määrätä yhteisen vankeusrangaistuksen lisäksi erikseen sakkoa ja rikesakkoa. Jos rikoskokonaisuudessa olisi sakolla ja rikesakolla rangaistavia rikoksia, niistä olisi määrättävä yhteinen sakkorangaistus uuden 3 a §:n mukaisesti silloin, kun niistä tuomittavaa rangaistusta ei sisällytetä yhteiseen vankeusrangaistukseen.  
 
3 a §. Sakko ja rikesakko. Uuden pykälän 1 momentissa säädettäisiin yhteisen sakkorangaistuksen määräämisestä tapauksissa, joissa kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa sakkorangaistus ja rikesakko. Tuolloin rangaistukseksi tuomittaisiin yhteinen sakkorangaistus 10 eurolla korotettuna. 

Pykälän 1 momentti koskisi kaikkia tapauksia, joissa samalla kertaa käsitellään vähintään yhtä sakolla rangaistavaa rikosta ja yhtä rikesakolla rangaistavaa rikosta. Jos sakolla rangaistavia rikoksia olisi useita, niistä määrättäisiin ennen korotuksen tekemistä 3 §:n 1 momentin mukainen yhteinen sakkorangaistus.  Jos sen sijaan rikesakkorikkomuksia olisi useita, niistä ei määrättäisi 3 b §:n mukaista yhteistä rangaistusta vaan ainoastaan lisättäisiin sakkorangaistukseen tai yhteiseen sakkorangaistukseen 10 euroa.    

Pykälän 2 momentin mukaan, jos sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus olisi kokonaismäärältään rikesakkoa tai ankarinta rikesakkoa alempi, sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus korotettaisiin rikesakon tai ankarimman rikesakon suuruiseksi ennen 1 momentissa tarkoitetun korotuksen tekemiseen. Kuten yleisperusteluissa on todettu, tämä ehdotus liittyy rikosten ankaruusporrastukseen ja sakon muuntorangaistusta koskeviin näkökohtiin. 

Pykälässä säädetyt korotukset saattaisivat tulla 2 a luvun 3 §:n 2 momentissa tarkoitetun korotuksen lisäksi tapauksissa, joissa sakkorangaistus määrätään ylinopeusrikoksesta.       

3 b §. Rikesakko. Uuden pykälän mukaan, jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa rikesakko, rangaistukseksi tuomittaisiin yksi rikesakko. Tuolloin rikesakko määrättäisiin 10 eurolla korotettuna siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. Yleisperusteluissa on nykytilan arviointia koskevassa alajaksossa 2.3 käsitelty tähänkin ehdotukseen vaikuttavia seikkoja. Ehdotus poikkeaisi tältä osin rikoslain 2 a luvun voimassa olevasta 11 §:n 1 momentista, jonka mukaan, jos samalla kertaa olisi määrättävä kahdesta tai useammasta rikkomuksesta rikesakko, määrätään rikesakko siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. 

8 luku. Vanhentumisesta  

1 §. Syyteoikeuden vanhentuminen. Pykälän 2 momentin 4 kohtaa täydennettäisiin niin, että syyteoikeus vanhentuisi lyhimmässä ajassa eli kahdessa vuodessa myös silloin, jos ankarin rangaistus on rikesakko. Täydennystä edellyttää ensinnäkin se, että rikesakkoasioita voitaisiin jatkossa syytteen nostamisella saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Lisäksi rikesakko säädettäisiin eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi, jolloin se olisi myös näiden rikkomusten ankarin rangaistus. Nykyisin kohdassa mainitaan ankarimpina rangaistuksina vuosi vankeutta ja sakko. 

Kuten yleisperusteluissa on todettu, pykälän 2 momentin 4 kohdan mukainen kahden vuoden vanhentumisaika koskisi myös sakkorangaistuksen tai rikesakon määräämistä niissä tapauksissa, joissa valvontaa suorittava virkamies määrää sellaisen seuraamuksen sakkomääräyksellä tai rikesakkomääräyksellä ilman rangaistusvaatimuksen antamista taikka virallinen syyttäjä määrää rikesakon hänen käsiteltäväkseen tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä tulleessa asiassa.     

3 §. Syyteoikeuden vanhentumisen katkaiseminen. Pykälään ehdotetaan lisättäväksi uusi 3 momentti, jonka mukaan, kun rikkomusta koskevaa asiaa käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, syyteoikeuden vanhentuminen katkeaisi, kun sakkovaatimus, vastustuksenvarainen rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annetaan rikkomuksesta epäillylle tiedoksi. Vanhentuminen ei kuitenkaan katkeaisi, jos vaatimus peruutetaan tai määräystä vastustetaan. Uuden sääntelyn sisällön osalta on huomioon soveltuvin osin otettu rangaistusmääräyslain 6 §:n 2 momentissa oleva ja nyt käsiteltävän pykälän 1 ja 2 momentissa oleva yleinen sääntely.      
    
Rangaistusmääräyslain 6 §:n 2 momentin mukaan syyteoikeuden vanhentuminen katkeaa silloin, kun rangaistusvaatimus annetaan epäillylle tiedoksi. Rikesakkolaissa ei ole vanhentumisen katkaisemista koskevaa säännöstä. Viimeksi mainitun lain 10 §:n mukaan rikesakko raukeaa, jollei sitä koskevaa määräystä ole annettu tiedoksi vuoden kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Rikesakon rauettua samasta rikkomuksesta ei saa esittää rangaistusvaatimusta eikä nostaa syytettä.  

Pykälän 1 ja 2 momentissa säädetään syyteoikeuden vanhentumisen yleisestä katkeamisesta. Syyte katsotaan vanhentumisajan kulumisen katkaisevalla tavalla nostetuksi, kun syytettävälle on laillisesti annettu haaste tiedoksi tai häntä vastaan on hänen henkilökohtaisesti oikeudenkäynnissä läsnä ollessaan tehty rangaistusvaatimus. Syytteen nostaminen jutussa, joka sittemmin jää tutkimatta tai jossa syyte peruutetaan, ei katkaise syyteoikeuden vanhentumista. 

Pykälän uusi 3 momentti koskisi ensinnäkin tapauksia, joissa asian käsittely on aloitettu menettelylain mukaisessa menettelyssä mutta joissa sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamisen asemesta on kuitenkin jouduttu nostamaan syyte. Sakkovaatimuksen antamistapauksessa syytteen nostaminen voisi johtua siitä, että syyttäjän käsityksen mukaan kysymyksessä ei ole menettelylain 1 §:n 1 momentin 1 kohdan mukainen rikkomus. Ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta annettu rikesakkomääräys puolestaan jouduttaisiin poistamaan, jos määräyksen saanut vastustaisi sitä menettelylain 19 §:n mukaisesti. Rangaistusvaatimusasian käsittelyä puolestaan jouduttaisiin jatkamaan tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä, jos rikkomuksesta epäilty ei maksaisi sakkoa tai rikesakkoa menettelylain 4 §:n 3 momentin mukaisessa 30 päivän määräajassa. Kysymyksessä olevan vanhentumisen katkaisemisen jälkeen tuomioistuin voisi tuomita kyseisestä rikkomuksesta rangaistuksen 6 §:n muutettavaksi ehdotetun 2 momentin 3 kohdan mukaisesti kymmenen vuoden kuluessa teosta.      

Uusi 3 momentti koskisi kuitenkin myös rikkomuksia, jotka käsitellään loppuun menettelylain mukaisessa menettelyssä. Niiden osalta vanhentumisen katkaisemisen merkitys olisi siinä, että seuraamus voitaisiin niissäkin katkaisemisen jälkeen määrätä kymmenen vuoden kuluttua teosta, mitä koskeva täydennys ehdotetaan tehtäväksi 6 §:n 2 momenttiin. Tämä koskisi asioita, joissa valvontaa suorittava virkamies määrää seuraamuksen rangaistusvaatimuksen antamisen jälkeen tai joissa virallinen syyttäjä määrää seuraamuksen sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen antamisen jälkeen.       

6 §. Rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen.  Pykälän 2 momenttia ehdotetaan muutettavaksi ensinnäkin niin, että rangaistuksen tuomitsemista koskevien määräaikojen todetaan nimenomaisesti koskevan myös rangaistuksen määräämistä menettelylain mukaisessa menettelyssä. Kymmenen vuoden määräaikaa koskevaan 3 kohtaan lisättäisiin kohdan soveltamisalaan kuuluviksi tapaukset, joissa säädetty ankarin rangaistus on rikesakko. 

Rangaistus voitaisiin määrätä menettelylain mukaisessa menettelyssä kymmenen vuoden kuluessa teosta niissä tapauksissa, joissa syyteoikeuden vanhentuminen olisi katkaistu 3 §:ään ehdotetun uuden 3 momentin mukaisesti. 

Kuten edellä on jo todettu, sakkorangaistus ja rikesakko tulisi määrätä menettelylain mukaisessa menettelyssä 1 §:n 2 momentin 4 kohdan mukaisen syyteoikeuden vanhentumisajan kuluessa niissä tapauksissa, joissa 3 §:n uuden 3 momentin mukaista syyteoikeuden vanhentumisajan katkaisemista ei tapahtuisi.      

13 §. Tuomitun sakkorangaistuksen raukeaminen. Pykälään ehdotetaan lisättäväksi uusi 3 momentti, jonka mukaan rikesakko raukeaa viiden vuoden kuluttua rikesakkomääräyksen antamispäivästä. Rikesakon raukeamisesta säädetään nyt rikesakkolain 21 §:ssä, jonka mukaan rikesakon täytäntöönpanon vanhentumisesta on voimassa, mitä tuomitun sakon täytäntöönpanon vanhentumisesta on säädetty. Tätäkin vanhentumiskysymystä koskeva sääntely on syytä keskittää rikoslain 8 lukuun. 

Rikesakkomääräyksen antamispäivää voidaan pitää luontevana viiden vuoden määräajan alkamisajankohtana, kun otetaan huomioon pykälän 1 ja 2 momentissa oleva sääntely ja se, että rikesakkomääräys on antamispäivästään lähtien pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio lukuun ottamatta määräystä, joka on annettu ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta. Viimeksi mainittuja tapauksia koskeva määräyksen vastustamismahdollisuuteen liittyvä 30 päivän viive täytäntöönpanokelpoiseksi tulemisessa on sen verran lyhyt aika, että sen vuoksi ei ole tarpeen tehdä erityissääntelyä.    

18 §. Viittaussäännös. Pykälää ehdotetaan muutettavaksi niin, että siitä poistetaan nykyinen 2 momentti ja nykyinen 3 momentti siirretään 2 momentiksi. Voimassa olevan pykälän 2 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan vanhentumisesta rangaistusmääräysmenettelyssä säädetään rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa. Momentin toisen virkkeen mukaan rikesakon raukeamisesta säädetään rikesakkomenettelystä annetussa laissa. Mainitut lait ehdotetaan korvattavaksi menettelylailla. Lisäksi edellä kerrotun mukaisesti menettelylakiin liittyvistä vanhentumiskysymyksistä säädettäisiin rikoslain 8 luvussa. 
1.3 Laki rikesakkorikkomuksista 

1.4 Laki sakon täytäntöönpanosta 

2 §. Seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuus. Pykälän 1 momentin mukaan sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaisesti tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio taikka kun asia on lopullisesti ratkaistu rangaistus- tai rikesakkomääräyksin. 

Momentin lopusta ehdotetaan poistettavaksi tarpeettomana, osittain epäselvänäkin rangaistus- ja rikesakkomääräyksiä koskeva osa. Menettelylain 36:n 2 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan sakkomääräys, rikesakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys pantaisiin täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Momentin loppuun ehdotetaan kuitenkin lisättäväksi viittaus menettelylain 3 luvun mukaisen rikesakkomääräyksen täytäntöönpanokelpoisuudesta säätämiseen mainitun lain 36 §:n 2 momentissa. Viimeiseksi mainitun säännöksen toisen virkkeen mukaan nimittäin sellainen rikesakkomääräys tulee kuitenkin täytäntöönpanokelpoiseksi vasta 18 §:n 2 momentissa tarkoitetun 30 päivän määräajan kuluttua edellyttäen lisäksi, että määräystä ei ole vastustettu.       

5 §. Maksutilaisuuden varaaminen. Lähtökohtana sakon täytäntöönpanojärjestelmässä on se, että maksutilaisuuden varaa seuraamuksen ensimmäisenä asteena määräävä viranomainen (1 momentti). Pykälän voimassaolevan 2 momentin mukaan rangaistusmääräysmenettelyssä maksutilaisuuden varaa kuitenkin rangaistusvaatimuksen antava virkamies. Tarkoituksena on saada täytäntöönpano tehokkaasti käyntiin mahdollisimman aikaisesta ajankohdasta jo ennen seuraamuksen määräämistä rangaistusmääräyksellä.  

Pykälän 2 momenttiin ehdotetaan tehtäväksi menettelylain edellyttämät muutokset. Uudessa menettelyssä asiaa ei ratkaistaisi välittömästi silloin, kun rikkomuksesta epäillylle annetaan sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus. Tuolloin maksutilaisuuden varaisi vaatimuksen antava virkamies. 

6 §. Oikeus saatavan maksamiseen. Pykälän 1 momentin toinen virke ehdotetaan muutettavaksi. Siinä todetaan nyt, että rangaistusmääräysmenettelyssä syytetyllä on oikeus suorittaa menetetyksi tuomittu rahamäärä, kun rangaistusvaatimus on toimitettu hänelle tiedoksi. Rahamäärä voidaan siis maksaa jo ennen täytäntöönpanokelpoisen ratkaisun antamista. 

Menettelylain mukaan rangaistusmääräys korvautuisi sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. Nykyiseen rangaistusvaatimukseen puolestaan rinnastuisivat sakkovaatimus ja sakkorangaistusta koskeva rangaistusvaatimus. Näin ollen 1 momentin toinen virke ehdotetaan muutettavaksi niin, että sakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista koskevassa menettelyssä rikkomuksesta epäillyllä olisi oikeus suorittaa menetetyksi vaadittu rahamäärä, kun sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus on annettu hänelle tiedoksi. 

Pykälän 2 momentin mukaan maksaminen ei estä maksuvelvollista hakemasta muutosta siihen ratkaisuun, jolla kysymyksessä oleva seuraamus on määrätty, tai ilmoittamasta asiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ilmoittaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi tarkoittaa ainakin rikesakon vastustamista, koska rikesakkolain 12 §:n 1 momentissa puhutaan asian ilmoittamisesta alioikeudelle. Myös rangaistusvaatimusasia tulee tuomioistuimen käsiteltäväksi sen, jälkeen kun rikkomuksesta epäilty on rangaistusmääräyslain 8 §:n 1 momentin mukaisesti vastustanut rangaistusvaatimusta ilmoittamalla vastustamisestaan virallisen syyttäjän kansliaan. 

Menettelylain mukaisissa asioissa vastustamismahdollisuus jäisi enää koskemaan tapauksia, joissa rikesakko on määrätty sen lain 3 luvun mukaisesti ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. Sellaisten rikesakkojen vastustamisesta ei edelleenkään ilmoitettaisi tuomioistuimelle vaan kihlakunnan poliisilaitoksen kansliaan tai toimipisteeseen. Vastustaminen ei myöskään sellaisenaan johtaisi asian tuomioistuinkäsittelyyn. Momentin lopussa olevan tuomioistuimen ilmoitettavaksi koskevan osan asemesta ehdotetaan säädettäväksi, että maksaminen ei estä maksuvelvollista vastustamasta menettelylain 3 luvussa tarkoitettua rikesakkomääräystä. 

Pykälän voimassaolevassa 3 momentissa todetaan, että suoritetusta maksusta huolimatta täytäntöönpano maksettua rahamäärää vastaavalta osalta katsotaan päättyneeksi vasta kun ratkaisu on tullut lainvoimaiseksi tai asia on lopullisesti ratkaistu rangaistus- tai rikesakkomääräyksin. 

Sakkomääräys, rikesakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys olisivat menettelylain 36 §:n 2 momentin mukaan pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Niihin ei myöskään menettelylain 32 §:n mukaan saisi hakea muutosta. Nyt käsiteltävä pykälä koskee tapauksia, joissa maksu suoritettaisiin ennen täytäntöönpanokelpoisen ratkaisun tekemistä sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen perusteella. Asia tulisi täytäntöönpanon kannalta lopullisesti käsitellyksi, kun asia on ratkaistu sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, mikä ehdotetaan todettavaksi 3 momentin lopussa siinä nykyisin olevan rangaistus- ja rikesakkomääräyksiä koskevan osan asemesta.  

1.5 Oikeudenkäymiskaari              

2 luku. Päätösvaltaisuudesta 

6 §. Pykälän mukaan rikosasiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja, jos syytteessä tarkoitetusta rikoksesta ei syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä ole säädetty muuta tai ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi kuusi kuukautta. Tällöin rangaistukseksi ei voida tuomita muuta rangaistusta kuin sakko. 

Tämän esityksen mukaan rikesakko tulisi olemaan eräiden rikkomusten ainoa rangaistus, jolloin se olisi samalla niistä säädetty ankarin rangaistus. Vaikka rikesakko on lievempi rangaistus kuin pykälässä jo mainitut sakko ja enintään kuuden kuukauden vankeusrangaistus, rikesakko on syytä selvyyden vuoksi lisätä pykälän rangaistuksen ankaruutta koskevaan osaan. Mainitaanhan pykälässä nykyäänkin erikseen sakko, vaikka se puolestaan on kuuden kuukauden vankeusrangaistusta lievempi seuraamus. Lisäksi pykälässä todettaisiin, että sakon lisäksi yhden tuomarin kokoonpanossa voidaan tuomita rikesakko. 

Pykälään tehtävät muutokset selventäisivät tilannetta nykyiseen verrattuna sen suhteen, voivatko notaarit yksin toimia puheenjohtajina rikesakkoasioiden käsittelyssä käräjäoikeudessa. Tulkintaongelmat ovat koskeneet rikesakkolain 14 §:n 2 momenttia, jonka mukaan rikesakkoasian käsittelee yksi alioikeuden lakimiestuomari eli rikesakkotuomari. Rikesakkomenettelystä annetun lain esitöissä perustuslakivaliokunta ja lakivaliokunta ovat katsoneet, että rikesakkoasioita voi käsitellä vain varsinaisen tuomarinviranhaltija (PeVL 1/1982 vp ja LaVM 5/1982 vp). Kysymyksen arvioinnissa on pantu painoa myös sille, että käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan ratkaisuun ei saa hakea muutosta (KouHO:2005:5). 

Käräjäoikeuslain 17 §:n 1 momentin 2 b kohdan mukaan laamanni voi määrätä virassa neljä kuukautta olleen notaarin toimimaan käräjäoikeuden puheenjohtajana yhden tuomarin istunnossa rikosasiassa ja sakon muuntorangaistusasiassa, ei kuitenkaan käsiteltäessä pakkokeinolain mukaisia vangitsemis- ja matkustuskieltoasioita. Näin ollen rikesakkoa koskevat rikosasiat tulisivat ehdotetun muutoksen perusteella selvästi notaarien käsiteltäviksi yhden tuomarin istunnossa. Ne eivät ole myöskään käytännössä ole käräjäoikeuslain 17 §:n 3 momentissa tarkoitetulla tavalla laatunsa tai laajuutensa vuoksi vaikeita ratkaista. Muutoksenhakunäkökohdillekaan ei enää tarvitsisi laittaa painoa, koska rikesakkorikkomusta koskeva asia tulisi tuomioistuimen käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä, minkä vuoksi käräjäoikeuden rikesakkoa koskevasta tuomiosta voitaisiin valittaa. Rikesakkoasia voisi tulla notaarin käsiteltäväksi senkin kautta, että hänet käräjäoikeus 17 §:n 2 momentin 4 kohdan nojalla määrätään toimimaan puheenjohtajana lautamieskokoonpanossa, joka käsittelee rikesakkorikkomuksen ohella muita vakavampia rikoksia. 

Käräjäoikeuslain 3 b §:n nojalla käräjäviskaali on ilman eri määräystä toimivaltainen suorittamaan kaikkia niitä tehtäviä, joita laamanni voi määrätä notaarin suorittamaan. Tämä koskisi luonnollisesti myös rikesakkorikkomusten käsittelyä. 

17 luku. Päätösvaltaisuudesta
 
18 §. Pykälän 2 momentin 2 kohdan mukaan rikosasiassa ei saa kuulustella todistajana sitä, jolle on annettu rangaistusmääräys tai rikesakko 1 kohdassa tarkoitetusta teosta. Pykälässä viitattu kohta koskee sitä, jota on syytetty samasta teosta tai teosta, jolla on välitön yhteys siihen tekoon, jota syyte koskee. Menettelylain myötä rangaistusmääräykset korvautuisivat sakkomääräyksillä ja syyttäjän sakkomääräyksillä, mitä koskeva muutos ehdotetaan tehtäväksi 2 kohtaan. 

1.6 Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa    

1 luku. Syyteoikeudesta 

7 §. Pykälässä säädetään syyttämättäjättämisen edellytyksistä eräissä tapauksissa. Pykälän 1 kohdan mukaan virallinen syyttäjä saa jättää syytteen nostamatta, milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakko ja sitä on sen haitallisuus tai siitä ilmenevä tekijän syyllisyys huomioon ottaen kokonaisuutena arvostellen pidettävä vähäisenä. Kohtaan ehdotetaan ankarinta rangaistusta koskevaan osaan lisättäväksi rikesakko sakon lisäksi. 

Tämä esityksen mukaan rikesakko säädettäisiin eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi, jolloin se olisi myös niistä rikkomuksista säädetty ankarin rangaistus. Rikesakon lisäämistä 1 kohtaan voidaan pitää perusteltuna, koska rikesakkorikkomukset ovat vielä sakolla rangaistaviakin vähäisempiä. Vaikka rikesakko onkin sakkoa lievempi rangaistus, rikesakon mainitseminen erikseen kohdassa on selvyyden vuoksi tarpeen. 

Pykälän 2 kohdassa säädetään syytteen nostamatta jättämisestä alle 18-vuotiaana tehdystä rikoksesta. Se on mahdollista, milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja sen katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan. Myös tähän kohtaan ehdotetaan lisättäväksi ankarinta rangaistusta koskevaan osaan rikesakko samoista syistä kuin se ehdotetaan lisättäväksi 1 kohtaan. 

1.7 Esitutkintalaki 
  
4 §. Pykälän 1 momentin mukaan esitutkinta saadaan jättää toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia. Myös tähän momenttiin ehdotetaan lisättäväksi ankarinta rangaistusta koskevaan osaan rikesakko sen muuttuvaksi ehdotetun luonteen (eräiden rikkomusten ainoa rangaistus) ja selvyyden vuoksi. 

14 §.  Pykälän 2 momentin mukaan poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen esitutkintaa johtaa kuitenkin aina virallinen syyttäjä lukuun ottamatta rikesakkoasiana ja rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltäviä asioita. Momenttiin ehdotetaan tehtäväksi menettelylain edellyttämät muutokset. Virallisen syyttäjän ei tarvitsisi johtaa esitutkintaa, jos kysymyksessä on menettelylain mukaisessa menettelyssä käsiteltävä asia. 

43 §. Pykälän 1 momentin mukaan esitutkinnan valmistuttua asia on toimitettava syyttäjälle syyteharkinnan suorittamista tai rangaistusmääräyksen antamista varten. Menettelylain mukaan rangaistusmääräyksen korvaisi syyttäjän osalta syyttäjän sakkomääräys, mitä koskeva muutos ehdotetaan tehtäväksi momenttiin. Vaikka menettelylain nojalla syyttäjä voisi antaa myös rikesakkomääräyksen, sitä ei tarvitsisi erikseen mainita momentissa. Rikesakkomääräys annettaisiin asioissa, jotka on toimitettu syyttäjälle syyteharkinnan suorittamista tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten. 

44 §. Pykälän 1 momentti koskee suppean esitutkinnan toimittamisen edellytyksiä. Se saadaan toimittaa yksinkertaisissa ja selvissä asioissa, jos teosta ei ole yleisen rangaistuskäytännön mukaisesti odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa. Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen johdosta saadaan kuitenkin toimittaa suppea esitutkinta van, jos asia käsitellään rikesakkoasiana tai rangaistusmääräysmenettelyssä. 

Kysymyksessä olevaan säännökseen ehdotetaan aikaisemmin todetuista syistä lisättäväksi ankarampaa rangaistusta koskevaan osaan rikesakko. Koska rikesakko olisi lain eikä rangaistuskäytännön mukaan rikkomuksen ainoa rangaistus, momentista ehdotetaan poistettavaksi ”yleisen rangaistuskäytännön mukaisesti”. Momentin lopun rikesakkoasiaa ja rangaistusmääräysmenettelyä koskeva osa ehdotetaan korvattavaksi maininnalla asian käsittelystä menettelylain mukaisessa menettelyssä.     

1.8 Laki henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa 

13 §. Poliisin tietojen saanti eräistä rekistereistä. Pykälän 2 momentin 3 kohdassa säädetään oikeushallinnon, Oikeusrekisterikeskuksen ja kriminaalihuolto- ja vankeinhoitoviranomaisten tiedoista, joita poliisilla on salassapitosäännösten estämättä oikeus saada, siten kuin asianomaisen rekisterinpitäjän kanssa sovitaan, teknisen käyttöyhteyden avulla tai konekielisessä muodossa. 

Menettelylain 12 §:n perusteluissa on käsitelty sitä, mitä tietoja esimerkiksi poliisi tarvitsee rangaistusvaatimuksen käsittelyä varten. Niihin kuuluvat rikesakon maksutilannetta koskevat tiedot, jotka ovat saatavissa Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä (sakkorekisteristä). Mainitun kohdan perusteella poliisilla on oikeus saada kyseisestä tietojärjestelmästä vain sakkorangaistuksen täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Kohtaa ehdotetaan täydennettäväksi niin, että tietojensaantioikeus koskisi myös rikesakon täytäntöönpanotietoja. 

1.9 Laki yleisistä syyttäjistä           

1 §. Syyttäjän asema ja tehtävät. Pykälän 3 momentin mukaan syyttäjän tehtävänä on myös rangaistusmääräysten antaminen siten kuin siitä erikseen säädetään. Rangaistusmääräyksiin liittyvät syyttäjän tehtävät korvautuisivat menettelylain myötä sakkomääräysten ja rikesakkomääräysten antamiseen liittyvillä. Momentissa mainittu rangaistusmääräysten antaminen ehdotetaan korvattavaksi sakkomääräysten ja rikesakkomääräysten antamisella. 

1.10 Laki kihlakunnansyyttäjästä  

8 §. Apulaissyyttäjän toimivalta. Pykälän 1 momentin mukaan apulaissyyttäjän käsiteltäväksi voidaan antaa rangaistusmääräysasioita ja yhden tuomarin kokoonpanossa käsiteltäviä rikosasioita. Menettelylain myötä apulaissyyttäjän rangaistusmääräysasiat korvautuisivat syyttäjän sakkomääräysasioilla ja rikesakkoasioilla, mitä koskeva muutos momenttiin ehdotetaan tehtäväksi. 

1.11 Tullilaki 

28 §. Pykälä koskee tarpeellisia tietoja, joita tulliviranomaisella on sen estämättä, mitä tietojen salassapitämisestä säädetään, oikeus saada tullilaitokselle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi, myös teknisen käyttöyhteyden avulla, siten kuin rekisterinpitäjän kanssa sovitaan. Pykälän 1 momentin 6 kohdan mukaan tietojensaantioikeus koskee muun ohessa oikeushallinnon tietojärjestelmien tietoja annetuista rangaistusmääräyksistä. Menettelylain myötä rangaistusmääräykset korvautuisivat sakkomääräyksillä ja syyttäjän sakkomääräyksillä, mitä koskeva muutos kohtaan ehdotetaan tehtäväksi. 

Pykälän 1 momentin 6 kohtaan ehdotetaan myös lisättäväksi tulliviranomaisen oikeus saada tietoja sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta. Nämä täytäntöönpanotiedot saadaan käytännössä Oikeusrekisterikeskuksen sakkorekisteristä. Tämä lisäys liittyisi menettelylain 12 §:n mukaiseen rangaistusvaatimuksen käsittelyyn. Sen pykälän 1 momentin mukaan toimivaltaisen virkamiehen, joka joissakin tapauksissa on tullimies, olisi viivytyksettä 4 §:n 3 momentissa tarkoitetun määräajan päätyttyä tarkastettava, onko rikkomuksesta epäilty maksanut sakon tai rikesakon. 

45 §.  Pykälän ensimmäisen virkkeen mukaan tullimies voi olla ryhtymättä toimenpiteisiin syyllisen saattamiseksi syytteeseen, jos rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja rikosta on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä. Tältäkin osin ehdotetaan tehtäväksi ankarampaa rangaistusta koskevaan osaan rikesakkoa koskeva lisäys, joka liittyy rikesakon rangaistusluonteen muuttumiseen (eräiden rikkomusten ainoa seuraamus) ja asian selventämiseen. 

46 §. Pykälän 1 momentin mukaan, jos tullirikosta koskeva asia voidaan käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä, tutkinnanjohtaja tai tehtävään määrätty muu tullimies voi antaa rangaistusvaatimuksen siten kuin rangaistumääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. Momenttini ehdotetaan tehtäväksi ne muutokset, joita edellyttää rangaistusmääräysmenettelyn korvautuminen menettelyllä, jossa voidaan määrätä sakkorangaistus ja menettämisseuraamus sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. Momentissa tarkoitettu virkamies voisi antaa tapauksesta riippuen sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai mainittuja seuraamuksia koskevan rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. 

Pykälän 2 momentissa säädetään, että jos tullilaitoksen tutkittavana olevasta rikkomuksesta voidaan määrätä seuraamukseksi rikesakko, 1 momentissa tarkoitetulla tullimiehellä on oikeus määrätä rikesakko siten kuin menettelylaissa säädetään. Momentin toisen virkkeen mukaan tullilaitoksen käsiteltävänä olevassa rikesakkoasiassa tullipiirin päällikön tehtävistä on voimassa, mitä sanotussa laissa säädetään poliisipiirin päällikön tehtävistä rikesakkoasiassa. 

Menettelylain mukaan rikesakko voitaisiin määrätä suoraan tai rangaistusvaatimuksen antamisen kautta. Sen vuoksi 2 momentin ensimmäinen virke ehdotetaan muutettavaksi niin, että tullimiehellä on oikeus määrätä rikesakko tai antaa rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. Mitä tulee poliisipiirin päällikön tehtäviin momentin toisessa virkkeessä, menettelylaissa poliisipiirin päällikön tehtävät ehdotetaan säilytettäviksi ainoastaan niissä rikesakkoasioissa, jotka koskevat rikesakon määräämistä ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista. Tullimiesten käsiteltävät rikesakkorikkomukset eivät ole sellaisia tai niihin rinnastettavia. Sen vuoksi momentin toinen virke ehdotetaan poistettavaksi. 

47 §. Pykälän 5 momentti koskee rajatulliyhteistyöstä tehdyssä sopimuksessa tarkoitettua virkamiestä, joka voi tullirikosasiassa antaa tiedoksi haasteen ja 46 §:n 1 momentissa tarkoitetun rangaistusvaatimuksen. Momenttia ehdotetaan muutettavaksi niin, että siinä ensin yhdenmukaisesti 46 §:n 1 momentin kanssa rangaistusvaatimuksen asemesta mainitaan sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus. Vastaavasti momentin jälkimmäinen maininta rangaistusvaatimuksesta korvattaisiin sanoilla ”määräys tai vaatimus”. 

1.12 Rajavartiolaki           

47 §.  Sakkovaatimus, sakkomääräys ja rikesakkomääräys. Pykälän mukaan rajavartiomies antaa rangaistusvaatimuksen siten kuin rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain 3-7 §:ssä säädetään. Rajavartiomies antaa rikesakon siten kuin rikesakkomenettelystä annetussa laissa, jäljempänä rikesakkolaki, säädetään. Rajavartio- ja merivartioalueen päällikön tehtävistä on voimassa, mitä rikesakkolaissa säädetään poliisipiirin päällikön tehtävistä. 

Menettelylain myötä rajavartiomies voisi nykyisissä rangaistusmääräysmenettelyasioissa antaa tapauksesta ja asian käsittelyvaiheesta riippuen sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen. Rikesakkoasioissa tulisi kysymykseen rikesakkomääräyksen lisäksi rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Mitä tulee rajavartio- ja merivartioalueen päällikön tehtäviin, tältä osin pätee sama kuin edellä todettiin tullilain 46 §:n 2 momentin yhteydessä tullipiirin päällikön tehtävistä. Mainittujen seikkojen vuoksi pykälässä ehdotetaan säädettäväksi, että rajavartiomies antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. Rajavartio- ja merivartioalueen päällikköä koskeva virke siis poistettaisiin.

Pykälän nykyinen otsikko ”Rangaistusvaatimuksen antaminen ja rikesakon määrääminen” ehdotetaan pykälän sisältömuutosten vuoksi muutettavaksi muotoon ”Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus”.   
 
1.13 Laki henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa 

22 §. Rajavartiolaitoksen oikeus saada tietoja eräistä rekistereistä ja tietojärjestelmistä. Pykälän mukaan rajavartiolaitoksella on sen lisäksi, mitä rajavartiolaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten salassapitosäännösten estämättä tarpeellisia tietoja pykälässä mainituista rekistereistä pykälässä mainittuja tarkoituksia varten. 

Rajavartiolaitos tarvitsisi poliisin ja tulliviranomaisen tavoin sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanotietoja menettelylain 12 §:n mukaista rangaistusvaatimuksen käsittelyä varten. Sen takia pykälän 1 momentin 12 kohtaan, joka koskee tiedonsaantia oikeushallinnon tietojärjestelmistä, ehdotetaan lisättäväksi tiedonsaanti sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta. Kohdan tietojen käyttötarkoitusta koskevaan osaan ehdotetaan puolestaan lisättäväksi käyttötarkoitukseksi rangaistusvaatimusten käsittely. 

1.14 Laki metsähallituksen erävalvonnasta   

14 §. Rikesakko, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus. Pykälässä säädetään nykyisin erätarkastajan oikeudesta määrätä rikesakko ja antaa rangaistusvaatimus. Menettelylain säätäminen edellyttäisi pykälään tehtäväksi runsaasti muutoksia. Toisaalta pykälässä myös säilytettäisiin menettelylain mukaisesta menettelystä poikkeavia piirteitä. Viimeksi mainittu liittyy siihen, että pykälä on vuoden 2006 alussa voimaan tullessa laissa ja erityisen sääntelyn tarve on siis harkittu varsin äskettäin.   

Pykälän otsikko ehdotetaan muutettavaksi otsikosta ”Rikesakko ja rangaistusvaatimus” otsikoksi ”Rikesakkomääräys, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus”. 

Pykälän 1 momentin mukaan, jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikosasia voidaan käsitellä rikesakkomenettelystä annetussa laissa säädetyssä rikesakkomenettelyssä, erätarkastajalla on oikeus määrätä rikesakko, jos sakon kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi rikesakkomenettelyssä. Asiaan sovelletaan muutoin, mitä rikesakkomenettelystä erikseen säädetään. 

Rikesakkolaki ehdotetaan korvattavaksi menettelylailla. Rikesakkomenettelyä vastaava menettely puolestaan tulisi sisältymään menettelylain mukaiseen menettelyyn. Rikesakko voitaisiin määrätä rikesakkoa koskevan rangaistusvaatimuksen kautta. Näiden muutosten edellyttämät muutokset ehdotetaan tehtäväksi 1 momenttiin. Rangaistusvaatimuksen antamisen edellytyksenä erävalvontatapauksissa olisi, että rikesakon kohteena oleva ei anna kirjallista suostumusta asian käsittelemiseksi menettelylain mukaisessa menettelyssä. Viimeksi mainittua ei ole kuitenkaan tarpeen erikseen todeta pykälässä. 

Pykälän muutetun 1 momentin mukaan, jos erävalvonnassa ilmi tulleesta tässä laissa tarkoitetusta rikkomuksesta voidaan määrätä rikesakko, erätarkastajalla olisi oikeus määrätä sellainen seuraamus, jos rikesakon kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi menettelylain mukaisessa menettelyssä. Asian käsittelyyn ja rikesakkoa koskevan rangaistusvaatimuksen antamiseen sovellettaisiin muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään.   

Pykälän 2 momentissa säädetään nykyisin, että jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikosasia voidaan käsitellä rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa säädetyssä rangaistusmääräysmenettelyssä, erätarkastajalla on oikeus antaa rangaistusvaatimus, jos vaatimuksen kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi rangaistusmääräysmenettelyssä. Rangaistusvaatimus saa olla enintään 20 päiväsakkoa, eikä sitä saa muuntaa vankeudeksi. Asiaan sovelletaan muutoin, mitä rangaistusmääräysmenettelystä erikseen säädetään. 

Nykyisin rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltävissä oleva rikkomus käsiteltäisiin rikesakkorikkomusten tavoin menettelylain mukaisessa menettelyssä. Ne rikkomukset, joista voitaisiin määrätä sakko, määriteltäisiin lain 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa samalla tavalla kuin ne rikkomukset, joista nykyisin voidaan antaa rangaistusmääräys. Erätarkastajalla säilyisi vastaava toimivalta kuin voimassa olevan lain mukaan. Hän voisi vaatimuksen kohteena olevan kirjallisella suostumuksella antaa enintään 20 päiväsakon sakkorangaistusta koskevan vaatimuksen, jonka perusteella virallisen syyttäjä voisi antaa syyttäjän sakkomääräyksen. Tätäkin vaatimusta kutsuttaisiin sakkovaatimukseksi, vaikka se päiväsakkojen lukumäärää koskevan rajan suhteen poikkeaisi menettelylain 2 §:n 4 momentin mukaisesta sakkovaatimuksesta. Sakkovaatimuksesta määrättyä sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi. Ilman vaatimuksen kohteena olevan henkilön suostumusta erätarkastaja voisi antaa enintään 20 päiväsakon sakkorangaistusta koskevan rangaistusvaatimuksen.             

Menettelylain edellyttämien muutosten jälkeen 2 momentissa todettaisiin, että jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikkomus on sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu, erätarkastajalla on oikeus antaa sakkovaatimus, jos vaatimuksen kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi mainitun lain mukaisessa menettelyssä. Sakkovaatimus saisi olla enintään 20 päiväsakkoa, eikä vaatimuksesta määrättyä sakkoa saisi muuntaa vankeudeksi. Ilman vaatimuksen kohteena olevan suostumusta voitaisiin antaa vastaava rangaistusvaatimus. Asian käsittelyyn sovellettaisiin muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään. 

Pykälään ehdotetaan lisättäväksi uusi 3 momentti, jonka mukaan erätarkastajalla on oikeus saada rangaistusvaatimusten käsittelyä varten Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Kun erävalvontatapauksissa annettaisiin rangaistusvaatimus, erätarkastajankin olisi menettelylain 12 §:n nojalla viivytyksettä sen lain 4 §:n 3 momentissa tarkoitetun määräajan päätyttyä tarkastettava, onko rikkomuksesta epäilty maksanut sakon tai rikesakon. Voimassa olevan lainsäädännön nojalla erätarkastajalla ei ole täytäntöönpanotietoja koskevaa tietojensaantioikeutta. 

1.15 Sotilasoikeudenkäyntilaki 

15 §. Pykälän 2 momentin mukaan sotilasoikeudenkäyntiasiaa ei saa käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä. Nykyistä rangaistusmääräysmenettelyä vastaava menettely tulisi sisältymään menettelylain mukaiseen menettelyyn. Sen vuoksi momentissa ehdotetaan säädettäväksi, että sotilasoikeudenkäyntiasiaa ei saa käsitellä menettelylain mukaisessa menettelyssä. 

1.16 Tieliikennelaki 

103 §. Liikennerikkomus. Pykälässä säädetään, että joka tahallaan tai huolimattomuudesta muuten kuin 73 a, 98-102 tai 105 a §:ssä mainitulla tavalla rikkoo tätä lakia tai sen nojalla annettuja säännöksiä tai määräyksiä, on tuomittava liikennerikkomuksesta sakkoon. 

Rikoslain 2 a luvun 9 §:n nojalla rikesakkorikkomuksista annetussa asetuksessa eräiden liikennerikkomusten vaihtoehtoiseksi seuraamukseksi on säädetty rikesakko. Tämän esityksen mukaisen rikoslain 2 a luvun 8 §:n muutetun 1 momentin ja rikesakkorikkomuksista annetun lain mukaan rikesakko olisi rikesakkorikkomusten ainoa seuraamus. Tähän seikkaan olisi syytä kiinnittää huomiota myös tieliikennelain 103 §:ssä. Sen vuoksi pykälään ehdotetaan lisättäväksi uusi 2 momentti, jonka mukaan rikesakosta eräiden liikennerikkomusten ainoana rangaistuksesta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. 

1.17 Ajoneuvolaki 

96 §. Rangaistukset. Pykälässä säädetään rangaistaviksi tahallaan tai huolimattomuudesta tehdyt ajoneuvorikkomukset. Myös tähän pykälään ehdotetaan tehtäväksi muutoksia, jotka johtuvat siitä, että rikesakko tulisi tämän esityksen mukaan eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Tämä tarkoittaisi käytännössä sitä, että sakolla rangaistavia ajoneuvorikkomuksia koskevan 2 momentin eräistä kohdista poistettaisiin jatkossa pelkästään rikesakolla rangaistavia tekoja. Näitä rikkomuksia koskien pykälään lisättäisiin selvennykseksi uusi 3 momentti, jonka mukaan rikesakosta eräiden ajoneuvorikkomusten ainoana rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. 

Pykälän 2 momentin 1 kohta koskee 4 §:ssä säädettyä ajoneuvon turvallisuutta, vaatimustenmukaisuutta ja hallittavuutta. Niitä koskevia vaatimuksia rikkovalle määrättäisiin jatkossa rikesakkorikkomuksista annetun lain 5 §:n nojalla rikesakko. Kohdan poistamisen myötä nykyisestä 2 kohdasta tulisi uusi 1 kohta. 

Pykälän 2 momentin 3 kohta koskee 6 §:n 1 momentissa tai 8, 51, 56, 57, 60, 75, 84 tai 85 §:ssä säädettyä ajoneuvon käyttökieltoa tai ajokieltoa. Koska 8 §:n 1 ja 85 §:n momentissa säädetyn kiellon rikkomisesta määrättäisiin jatkossa rikesakkorikkomuksista annetun lain 10 §:n nojalla rikesakko, 8 ja 85 § poistettaisiin kohdasta, josta 1 kohtaa koskevan muutoksen vuoksi tulisi momentin 2 kohta.

Pykälän 2 momentin 5 kohdan mukaan ajoneuvorikkomuksesta sakkoon tuomitaan se, joka tahallaan tai huolimattomuudesta rikkoo 7 §:ssä säädettyä ajoneuvon rakenteen muuttamiskieltoa. Ajoneuvolain 7 §:n 1 momentin kiellon rikkomisesta määrättäisiin jatkossa rikesakko rikesakkorikkomuksista annetun lain 5 §:n nojalla. Kysymyksessä oleva kohta ehdotetaan poistettavaksi 2 momentista. 

Pykälän 2 momentin 6 kohta koskee 9 §:ssä säädettyä velvollisuutta pitää ajoneuvo liikennekelpoisena. Mainitun pykälän 1 momentissa säädetyn velvollisuuden rikkomisesta määrättäisiin jatkossa rikesakko rikesakkorikkomuksista annetun lain 5 §:n nojalla. Näin ollen 2 momentin asianomaiseen kohtaan jäisi sakolla rangaistavaksi 9 §:n 2 momentissa säädetyn velvollisuuden rikkominen. Kahden aikaisemman kohdan poistamisen myötä kohdasta tulisi 2 momentin 4 kohta. 

Pykälän 2 momentin 8 kohta liittyy laiminlyönteihin, jotka koskevat 64 §:n nojalla säädettyä ajoneuvon rekisteritietojen ilmoitusvelvollisuutta tai 66 §:ssä säädettyä velvollisuutta pitää mukana rekisteröinnistä annettu todistus. Viimeksi mainitun, 66 §:n 3 momentissa säädetyn velvollisuuden rikkominen tulisi ainoastaan rikesakolla rangaistavaksi rikesakkorikkomuksista annetun lain 4 §:n nojalla. Todistuksen mukana pitämistä koskeva osa ehdotetaan poistettavaksi kohdasta, joka kahden aikaisemman kohdan poistamisen vuoksi muuttuu 6 kohdaksi. Vastaavasti voimassa olevan 2 momentin 9-14 kohta muuttuvat 7-12 kohdaksi.  

1.18 Vesiliikennelaki 

24 §. Rangaistukset. Pykälän 3 momentin mukaan rikesakosta seuraamuksena vesillä liikkujaa koskevia yleisiä velvollisuuksia, vesikulkuneuvon rakennetta, varusteita ja kuntoa, vesiliikenteeseen liittyvien asiakirjojen esittämisvelvollisuutta sekä vesiliikennettä koskevia alueellisia kieltoja ja rajoituksia koskevien säännösten noudattamatta jättämisestä säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 2 momentin 6 kohdassa ja 5 momentin nojalla annetulla valtioneuvoston asetuksella. 

Pykälän 3 momentissa mainittu rikoslain 2 a luvun 9 § ehdotetaan kumottavaksi. Rikesakko ehdotetaan säädettäväksi eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. Sen 12 §:ssä rikesakko säädettäisiin samojen vesiliikennettä koskevien rikkomusten seuraamukseksi kuin rikesakkorikkomuksista annetun asetuksen 13 d §:ssä. Pykälän 3 momenttia ehdotetaankin muutettavaksi niin, että sen mukaan rikesakosta eräiden vesiliikennerikkomusten ainoana rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. 

1.19 Jätelaki 

62 §. Rikesakko. Pykälän mukaan rikesakosta seuraamuksena 19 §:ssä tarkoitetun roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 3 momentissa ja 9 §:n nojalla annetulla asetuksella. 

Rikoslain 2 a luvun 9 § ja sen nojalla annettu rikesakkorikkomuksista annettu asetus kumottaisiin, ja rikesakosta ainoana rangaistuksena roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta säädettäisiin rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. Pykälä muutettaisiin vastaamaan mainittua muutosta. 

1.20 Kalastuslaki 

108 §. Kalastusrikkomus. Pykälän 1 momentin 5 kohdan mukaan se, joka tahallaan tai huolimattomuudesta harjoittaa kalan tai ravun pyyntiä, vaikka hän ei ole suorittanut valtiolle 88 §:ssä säädettyä kalastuksenhoitomaksua tai viehekalastusmaksua taikka hänellä ei ole mukana tositetta suorittamastaan kalastuksenhoitomaksusta tai viehekalastusmaksusta eikä hän voi sitä esittää seitsemän vuorokauden kuluessa, on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta kalastusrikkomuksesta sakkoon. Pykälän 2 momentissa todetaan, että rikesakosta seuraamuksena kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 3 momentissa ja mainitun 9 §:n 4 momentin nojalla annetulla asetuksella. 

Tässä esityksessä rikoslain 2 a luvun 9 § ja sen nojalla rikesakkorikkomuksista annettu asetus ehdotetaan kumottaviksi. Rikesakko olisi jatkossa eräiden rikkomusten ainoa rangaistus. Rikesakkorikkomuksista säädettäisiin rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. Sen 13 ja 14 §:ssä rikesakko liitettäisiin kalastuslain 108 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitettujen rikkomusten seuraamukseksi. Tämän vuoksi mainittu kohta ehdotetaan poistettavaksi pykälästä, jolloin voimassa olevan lain 6-8 kohta vastaavasti muutetaan 5-7 kohdaksi.   

Pykälän 2 momentissa puolestaan ehdotetaan säädettäväksi, että rikesakosta ainoana rangaistuksena 88 §:ssä tarkoitetun kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. 

110 §. Menettämisseuraamus. Pykälän mukaan menettämisseuraamuksia koskevia säännöksiä ei sovelleta, jos henkilö on syyllistynyt 108 §:n 1 momentin 5 kohdassa mainittuun tekoon, josta hänelle määrätään seuraamukseksi rikesakko. 

Kuten edellä on todettu, 108 §:n 1 momentin 5 kohta ehdotetaan poistettavaksi ja 2 momentissa ehdotetaan kohdassa tarkoitettujen tekojen osalta viitattavaksi rikesakkorikkomuksista annettavaan lakiin. Tämän vuoksi pykälässä ehdotetaan 108 §:n 1 momentin 5 kohdassa mainitun teon sijasta viitattavaksi 108 §:n 2 momentissa tarkoitettuun tekoon. 

1.21 Järjestyslaki          
   
16 §. Järjestysrikkomus. Pykälän 1 momentissa säädetään järjestysrikkomuksista, joista tekijä on tuomittava sakkoon, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta. Pykälän 2 momentin mukaan järjestysrikkomuksesta tuomittua sakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 

Myös järjestysrikkomusten ainoaksi rangaistukseksi ehdotetaan rikesakkoa. Järjestyslakia koskevista rikkomuksista ehdotetaan säädettäväksi rikesakkorikkomuksista annetun lain 15 §:ssä niin, että voimassa olevan rikesakkorikkomuksista annetun asetuksen tavoin pykälä kattaa järjestyslain 16 §:n 1 momentissa tarkoitetut teot. Tämän vuoksi tekijä olisi pykälän muutetun 1 momentin mukaan tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, järjestysrikkomuksesta rikesakkoon kuten siitä rikesakkorikkomuksista annetussa laissa säädetään. Pykälän 2 momentti puolestaan kumottaisiin tarpeettomana, koska järjestysrikkomuksista ei enää tuomittaisi sakkoa. 

18 §. Toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkominen. Pykälän mukaan se, joka tahallaan 10 §:n vastaisesti pitää hallussaan toisen vahingoittamiseen soveltuvaa esinettä tai ainetta taikka tahallaan 11 §:n vastaisesti luovuttaa toisen vahingoittamiseen soveltuvan esineen, on tuomittava toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkomisesta sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi. 

Pykälään ehdotetaan lisättäväksi uusi 2 momentti, jonka mukaan rikesakosta ainoana rangaistuksena vähäisestä 1 momentissa tarkoitetusta teosta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa. Tämä säätäminen tapahtuisi mainitun lain 15 §:n 12 kohdassa. Uuden momentin lisääminen liittyisi siihen, että järjestyslain 19 § rikesakosta ehdotetaan kumottavaksi. 

19 §. Rikesakko. Pykälän mukaan rikesakosta seuraamuksena 16 §:ssä tarkoitetusta järjestysrikkomuksesta ja vähäisestä 18 §:ssä tarkoitetusta toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkomisesta säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 4 momentissa ja 5 momentin nojalla annetulla valtioneuvoston asetuksella. 

Pykälässä viitattu rikoslain 2 a luvun 9 § ehdotetaan kumottavaksi. Rikesakon säätäminen järjestysrikkomusten seuraamukseksi rikesakkorikkomuksista annetun lain mukaisesti olisi syytä todeta jo 16 §:ssä. Kun jo on vähäistä toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkomista koskeva 18 §, johon myös voidaan sijoittaa rikesakkorikkomuksista annettua lakia koskeva viittaus, pykälä ehdotetaan kumottavaksi. 

1.22 Laki pysäköintivirhemaksusta      

1 §.  Pykälän 3 momentissa säädetään, että pysäköintivirhemaksua ei voida määrätä, jos virheen johdosta on nostettu syyte tai annettu tiedoksi rangaistusvaatimus. Menettelylain säätämisen myötä nykyisen rangaistusvaatimuksen antamista vastaavissa tapauksissa voitaisiin antaa sakkovaatimus, sakkomääräys tai sakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Koska pysäköintivirheeseen liittyvissä tapauksissa ei voida määrätä rikesakkoa ja koska rangaistusvaatimus ei voisi näin ollen koskea rikesakkoa, momentissa rangaistusvaatimus ehdotetaan korvattavaksi sakkovaatimuksella, sakkomääräyksellä tai rangaistusvaatimuksella. 

16 §. Pykälän mukaan, milloin pysäköintivirheestä on nostettu syyte tai annettu tiedoksi rangaistusvaatimus, pysäköinninvalvojan on hakemuksesta määrättävä suoritettu pysäköintivirhemaksu palautettavaksi asianosaiselle. Hakemus on tehtävä vuoden kuluessa syytteen nostamisesta tai rangaistusvaatimuksen tiedoksisaattamisesta. Pykälän ensimmäiseen virkkeeseen ehdotetaan tehtäväksi vastaavat muutokset kuin 1 §:n 3 momenttiin. Toisessa virkkeessä käytetty sanat ”rangaistusmääräyksen tiedoksisaattamisesta” ehdotetaan korvattavaksi sanoilla ”vaatimuksen tai määräyksen tiedoksiantamisesta”. 

1.23 Laki ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä            

16 §. Pykälän mukaan, milloin ajoneuvo on siirretty 2 §:n 1 kohdassa mainitulla perusteella ja samasta syystä nostettu syyte on lainvoimaisella päätöksellä hylätty tai sen johdosta tehty rangaistusvaatimus ei ole johtanut rangaistusmääräyksen antamiseen tahi mainitusta syystä määrätty pysäköintivirhemaksu on vastalauseen tai valituksen johdosta lainvoimaisesta poistettu, siirtokustannusten periminen raukeaa. Jos siirtokustannukset on suoritettu, maksumääräyksen antajan on hakemuksesta määrättävä suoritettu määrä palautettavaksi asianomaiselle. 

Tämän esityksen mukaan rangaistusmääräyksen korvaisi tapauksesta riippuen sakkomääräys tai syyttäjän sakkomääräys. Nämä määräykset ehdotetaan mainittavaksi pykälässä rangaistusmääräyksen asemesta. 

1.24 Laki poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa 

6 §. Tietojen saanti eräiden viranomaisten rekisteristä. Pykälän 1 momentissa säädetään pääesikunnan oikeudesta saada 1 §:ssä mainittujen tehtävien suorittamista varten salassapitovelvollisuuden estämättä eräitä tarpeellisia tietoja. Momentin 2 kohdassa säädetään muun ohessa oikeudesta saada sellaisia tietoja annetuista rangaistusmääräyksistä. Koska tämän esityksen mukaan rangaistusmääräykset korvautuisivat tapauksesta riippuen sakkomääräyksillä tai syyttäjän sakkomääräyksillä, viimeksi mainitut määräykset ehdotetaan mainittavaksi kohdassa rangaistusmääräysten asemesta. 

1.25 Tekijänoikeuslaki  
     
58 §. Pykälän 2 momentissa säädetään, että jos teoksen kappale on valmistettu tai levitetty yleisölle vastoin tätä lakia taikka tuotu maahan tai Suomen alueelle 56 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja se määrätään rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain mukaan valtiolle menetetyksi, voidaan asianomistajan vaatimuksesta samalla määrätä, että teoksen kappale on hävitettävä. Rangaistusmääräysmenettelyssä voidaan määrätä myös 50 b §:ssä tarkoitettu teknisen toimenpiteen kiertämisväline valtiolle menetetyksi ja hävitettäväksi, jos se on valmistettu, saatettu yleisön saataviin taikka tuotu maahan yleisölle levittämistä varten tai Suomen alueelle kolmanteen maahan kuljetettavaksi vastoin 50 b §:n 1 momentin säännöksiä. 

Voimassa olevan lainsäädännön mukainen rangaistusmääräysmenettely ehdotetaan korvattavaksi menettelyllä, josta säädettäisiin menettelylaissa. Rangaistusmääräyksen korvaisi tapauksesta riippuen sakkomääräys tai syyttäjän sakkomääräys. Tämän muutoksen takia 2 momentissa ei olisi tarpeen viitata uuteen menettelyyn, vaan uusien määräysten toteaminen riittäisi. Ensimmäisessä virkkeessä olevan ilmaisu ”rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain mukaan” ehdotetaan korvattavaksi ilmaisulla ”sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä”. Toisessa virkkeessä oleva sana ”rangaistusmääräysmenettelyssä” ehdotetaan puolestaan korvattavaksi ilmaisulla ”sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä”. 

1.26 Kirkkolaki         
        
23 luku. Kurinpitomenettely 

2 §. Tuomioistuimen ilmoittamisvelvollisuus. Pykälän 1 momentissa säädetään ilmoittamisvelvollisuudesta tuomiokapitulille tapauksissa, joissa pappia syytetään yleisessä tuomioistuimessa. Momentin toisen virkkeen mukaan ilmoitusta ei tarvita asiassa, joka käsitellään rangaistusmääräys- tai rikesakkomenettelyä noudattaen taikka joka on tullut vireille tällaisessa menettelyssä, mutta siirretty käsiteltäväksi tuomioistuimessa syytetyn ilmoituksesta. 

Rangaistusmääräys- ja rikesakkomenettelyt korvaisi menettelylain mukainen menettely. Syytetyn ilmoituksella ei enää olisi merkitystä sen suhteen, käsitelläänkö asia loppuun menettelylain mukaisessa menettelyssä vai siirretäänkö asia käsiteltäväksi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Asian käsitteleminen ja ratkaiseminen menettelylain mukaisessa menettelyssä riippuisi asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta sekä sakkorangaistukseen liittyvissä asioissa syyttäjän harkinnasta. Mainittujen näkökohtien perusteella pykälän 1 momentin toisessa virkkeessä ehdotetaan säädettäväksi, että ilmoitusta ei tarvita asiassa, joka käsitellään loppuun menettelylain mukaisessa menettelyssä. 

1.27 Laki ulkomaalaisrekisteristä 
  
8 §. Ulkopuoliset tietolähteet. Pykälän 1 momentissa säädetään ulkomaalaisrekisterin pitäjän oikeudesta salassapitosäännösten estämättä saada ulkomaalaisrekisteriä varten sille laissa säädettyjen tehtävien suorittamiseksi välttämättömiä eräitä tietoja. Momentin 1 kohta koskee muun ohessa tiedonsaantioikeutta rangaistusmääräyksistä. Tämän esityksen perusteella rangaistusmääräykset korvautuisivat tapauksesta riippuen sakkomääräyksillä tai syyttäjän sakkomääräyksillä. Tätä muutosta vastaava muutos ehdotetaan tehtäväksi 1 momentin 1 kohtaan.   

2 Tarkemmat säännökset ja määräykset          

Tarkempien säännösten antamisesta ehdotetaan säädettäväksi menettelylain 38 §:ssä, jonka valtioneuvoston asetuksella säädettäisiin tarkemmin 1) sen lain mukaisessa menettelyssä käytettävistä asiakirjoista sekä niihin merkittävistä tiedoista ja niiden säilyttämisestä; ja 2) sen mukaisessa menettelyssä määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvistä ja muista viranomaisten välisistä ilmoituksista. Pykälän sisältöä on tarkemmin käsitelty sen yksityiskohtaisissa perusteluissa. 

3 Voimaantulo   

Ehdotetut lait ovat tarkoitetut tulemaan voimaan mahdollisimman pian sen jälkeen kun ne on hyväksytty ja vahvistettu. Voimaantuloajankohtaa määrättäessä joudutaan kiinnittämään huomiota niihin viranomaistoiminnan muutoksiin ja asiakirjamuutoksiin, joita menettelylaista aiheutuu ja joita on tarkemmin käsitelty esityksen vaikutuksia koskevassa jaksossa. Toisaalta menettelylain 39 §:n 3 momentin nojalla voidaan jo ennen lain voimaantuloa ryhtyä sen täytäntöönpanon edellyttämiin toimiin. 

4 Suhde perustuslakiin ja säätämisjärjestys     

Kuten nykytilan arviointia koskevasta alajaksosta 2.3 ilmenee, perustuslakiin liittyvät kysymykset ovat keskeisiä tähän esitykseen sisältyvien ehdotusten kannalta. Voimassa olevaan rangaistusmääräys- ja rikesakkolainsäädäntöön liittyvät perustuslailliset ongelmat koskevat ensinnäkin tuomiovallan siirtämistä tuomioistuinten ulkopuolelle ja muutoksenhakukieltoa käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan ratkaisuun. Näitä kysymyksiä koskee perustuslain 3 §:n 3 momentti, jonka mukaan tuomiovaltaa käyttävät riippumattomat tuomioistuimet ylimpinä tuomioistuimina korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus. Tuomiovallan siirtämisen ja muutoksenhakukiellon vuoksi rangaistusmääräyslaki ja rikesakkolaki on säädetty perustuslain säätämisjärjestyksessä. 

Perustuslain 8 §:n mukaan ketään ei saa pitää syyllisenä rikokseen eikä tuomita rangaistukseen sellaisen teon perusteella, jota ei tekohetkellä ole laissa säädetty rangaistavaksi. Mainittua säännöstä koskevaan rikosoikeudelliseen laillisuusperiaatteeseen liittyy lainsäätäjälle suunnattu epämääräisen rikoslainsäädännön kielto. Rangaistussäännösten tulee olla täsmällisiä ja tarkkarajaisia. Laillisuusperiaatteeseen liittyvä ongelma voimassa olevassa lainsäädännössä on se, että rikesakko konkreettisesti liitetään tiettyjen rikkomusten seuraamukseksi asetuksessa eli rikesakkorikkomuksista annetussa asetuksessa. Lisäksi asetuksen säännöksistä osa on blankorangaistussäännöksiä, joissa rangaistussäännös ja rangaistusuhka on erotettu toisistaan tavalla, jonka perusteella rangaistavan käyttäytymisen hahmottaminen on vaikeaa. 

Perustuslain 6 §:n 1 momentin mukaan ihmiset ovat yhdenvertaisia lain edessä. Voimassa olevan lainsäädännön ongelmaksi yhdenvertaisuusnäkökulmasta on nähty se, että asia voi sattumanvaraisesti päätyä käsiteltäväksi tietyssä menettelylaissa. Tämä liittyy siihen, että rikesakko on vaihtoehtoinen seuraamus muun rangaistuksen, yleensä käytännössä sakkorangaistuksen kanssa. Rangaistuksen määräämistä koskevalla sääntelyllä ei voida ohjata valintaa sakkorangaistuksen ja rikesakon välillä niin, että yhdenvertaisuutta ei yksittäistapauksissa loukattaisi.  

Tämän esityksen tavoitteena on puuttua kaikkiin edellä ongelmiin ja saada summaarisia menettelyjä koskeva lainsäädäntö paremmin vastaamaan perustuslain asettamiin vaatimuksiin.  Mitä tulee ensinnäkin tuomiovallan käyttämiseen tuomioistuinten ulkopuolella, asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaa pyritään vastapainoksi vahvistamaan. Olennaisin tähän suuntaan vaikuttava keino on menettelylain mukaisen menettelyn käyttäminen vain niissä tapauksissa, joissa asianosaiset suostuvat sen käyttämiseen. Suostumuksen antamatta jättäminen johtaisi asian käsittelyn tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä syyteharkintoineen, mikä tarkoittaisi sitä, että rikkomuksesta epäillyn ei tarvitsisi enää olla aktiivinen saadakseen asian tuomioistuinkäsittelyyn. Pätevän suostumuksen antamatta jättäminen säädettäisiin ylimääräisen muutoksenhaun perusteeksi. 

Esitykseen sisältyy myös muita ehdotuksia, jotka ovat omiaan parantamaan oikeaan aineelliseen lopputulokseen pääsemistä ja siten edistämään rikkomuksesta epäillyn oikeusturvan toteutumista. Väärälle henkilölle annetun määräyksen poistamista sekä kirjoitus- ja laskuvirheen korjaamista koskevien säännöksiä tarkistettaisiin ja yhtenäistettäisiin koskemaan rangaistusmääräysmenettelyä vastaavan menettelyn lisäksi rikesakon määräämistä koskevaa menettelyä. Lisäksi summaarista käsittelyä koskevat ylimääräisen muutoksenhaun erityissäännökset yhtenäistettäisiin koskemaan myös rikesakkoasioita. 

Virallisen syyttäjän käsiteltäväksi menevissä vakavampia rikkomuksia koskevissa asioissa syyttäjän käytettävissä olisi laaja ja selkeästi säännelty toimenpidevalikoima, joka mahdollistaisi monipuolisesti tapauskohtaisten seikkojen huomioon ottamisen. Tältä osin voi viitata sakkomääräyksen antamiseen vaadittua lievempänä, rikesakkomääräyksen antamiseen ja toimenpiteistä luopumiseen. Sakon määrääminen vaadittua ankarampana edellyttäisi rikkomuksesta epäillyn suostumuksen. Syytteen nostaminen puolestaan johtaisi asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. 

Tuomiovallan siirtämiseen tuomioistuinten ulkopuolelle liittyy esityksen ehdotus, jonka mukaan valvontaa suorittavat virkamiehet eli poliisimiehet, tullimiehet ja rajavartiomiehet voisivat määrätä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistuksen ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamuksen sakkomääräyksellä. Kysymys ei tältä osin ole siitä, että uusia rikosasioita siirrettäisiin tuomioistuinten ulkopuolella ratkaistaviksi. Tuomioistuinten ulkopuolella asioita ratkaisevien virkamiesten keskinäistä toimivaltaa muutetaan. Koska valvontaa suorittavilla virkamiehillä ei ole useinkaan syyttäjän tavoin oikeustieteellistä koulutusta ja koska heidän ratkaistavakseen tulisi nykyistä vakavampia rikosasioita, rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaan on syytä kiinnittää erityistä huomiota. Oikeusturvaa vahvistaisivat toteutuessaan eräät edellä jo käsitellyt ehdotukset. Erityisesti syytä on korostaa rikkomuksesta epäillyn suostumuksen merkitystä. Erityisesti kysymyksessä olevia seuraamuksen määräämistapauksia koskisi se, että sakkomääräyksellä määrättyä sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi. 

Rikesakkoa koskeva muutoksenhakukielto poistuisi ehdotetun menettelylain myötä. Jos rikesakkorikkomuksesta epäilty ei antaisi suostumusta asian käsittelemiselle ja ratkaisemiselle menettelylain mukaisessa menettelyssä, asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä. Jos asia syyteharkinnan kautta myös päätyisi käräjäoikeuteen, sen tuomioon voitaisiin hakea normaalista muutosta valittamalla hovioikeuteen. 

Mitä tulee edellä todettuihin laillisuusperiaatteeseen liittyviin kysymyksiin eli rikosten säätämiseen rangaistaviksi laissa sekä rangaistussäännösten täsmällisyyteen ja tarkkarajaisuuteen, esityksessä ehdotettavien lainsäädäntöratkaisujen on katsottava poistavan niihin liittyvät ongelmat. Rikesakkorikkomuksista tultaisiin säätämään niistä annetussa laissa. Siinä rangaistusseuraamus ja rangaistavan käyttäytymisen kuvaus kytkettäisiin toisiinsa tarkemmin kuin rikesakkorikkomuksista annetussa asetuksissa. 

Perustuslain 6 §:n 1 momentin mukaista ihmisten yhdenvertaisuutta lain edessä olisi omiaan lisäämään se, että rikesakko olisi esityksen ehdotusten mukaan jatkossa tiettyjen rikkomusten ainoa rangaistus. Voimassa olevan lainsäädännön mahdollistama tietty sattumanvaraisuus asian käsittelyjärjestyksen ja määrättävän rangaistuksen suhteen siis poistuisi. 

Menettelylakiin ja rikesakkorikkomuksista annettavaan lakiin liittyvän muun lainsäädännön muutokset olisivat luonteeltaan teknisiä eikä niihin liity ehdotusten perustuslainmukaisuutta koskevia kysymyksiä.   

Edellä esitetyn perusteella tällä esityksellä saatetaan summaarisia rikosasioiden käsittelyjärjestelmiä koskeva lainsäädäntö perustuslain vaatimusten mukaiseksi. Ehdotetut lait voidaan hyväksyä tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä. 

Edellä esitetyn perusteella annetaan Eduskunnan hyväksyttäviksi seuraavat lakiehdotukset:

                                                                              LAKIEHDOTUKSET   
1. 

                                        

                                          L a k i  
                            sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä     

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:

                                                1 luku 
                                                      
                                                           Yleiset säännökset 

                                                   1 § 

                                       Lain soveltamisala 

     Tämän lain mukaisessa menettelyssä voidaan seuraamukseksi määrätä 
1)	sakkorangaistus ja enintään 1 000 euron menettämisseuraamus rikkomuksesta, josta ei ole säädetty ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai enintään kuusi kuukautta vankeutta, taikka laillisesti asetetun uhkasakkokiellon rikkomisesta; ja 
2)	rikesakko niistä rikkomuksista, joiden rangaistukseksi rikesakko on erikseen laissa säädetty. 
     Asia voidaan käsitellä tämän lain mukaisessa menettelyssä silloinkin, kun rikkomuksesta saattaa seurata muukin kuin 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu seuraamus, jos rikkomuksen tehnyttä ei vaadita määrättäväksi siihen.   
Tämän lain mukaisessa menettelyssä ei saa käsitellä virkarikosta koskevaa asiaa taikka merilain (674/1994) 20 luvussa tai sotilasoikeudenkäyntilain (326/1983) 2 §:ssä tarkoitettua asiaa.  

                                                                        2 §

                                                               Määritelmät

     Tässä laissa tarkoitetaan 
1)	rangaistusvaatimuksella epäillylle tiedoksi annettavaa sakkorangaistusta ja menettämisseuraamusta koskevaa tai rikesakkoa koskevaa vaatimusta tilanteessa, jossa hän ei suostu asian käsittelemiseen ja ratkaisemiseen tämän lain mukaisessa menettelyssä;   

2)	rikesakkomääräyksellä lopullista tai vastustuksenvaraista ratkaisua, jolla ilman eri vaatimusta tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrätään rikesakko; 
3)	sakkomääräyksellä lopullista ratkaisua, jolla valvontaa suorittava virkamies ilman eri vaatimusta tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrää 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetusta rikkomuksesta enintään 20 päiväsakon suuruisen sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen;  
4)	sakkovaatimuksella epäillylle annettavaa vaatimusta, jolla hänelle vaaditaan 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetusta rikkomuksesta yli 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ja menettämisseuraamusta; ja 
5)	syyttäjän sakkomääräyksellä lopullista ratkaisua, jolla virallinen syyttäjä sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen perusteella määrää sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen.     

             3 § 

                                                      Asianomistajan suostumus 

     Asian käsitteleminen ja ratkaiseminen tämän lain mukaisessa menettelyssä edellyttävät asianomistajan suostumuksen, jonka tiedustelemisen yhteydessä hänelle on selostettava sen merkitys.   
     Asianomistajan suostumus annetaan sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen antavalle tai muulle esitutkintaa suorittavalle virkamiehelle taikka rikesakon määräävälle viralliselle syyttäjälle.  
     Asianomistajan suostumuksen peruuttaminen ei estä asian käsittelemistä ja ratkaisemista tämän lain mukaisessa menettelyssä. 

                                                                         4 § 

                                                        Epäillyn suostumus 

     Rikkomuksesta epäillyn suostumuksesta on voimassa, mitä 3 §:ssä säädetään asianomistajan suostumuksesta. Epäillyn suostumuksen on koskettava myös hänelle vaadittavaa tai määrättävää seuraamusta.   
     Epäillyn suostumusta on tiedusteltava myös silloin, kun kyseessä on moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehty liikennerikkomus, johon syyllistyneen henkilöllisyys on välittömästi todettu mutta josta ei välittömästi määrätä rikesakkoa. Epäillyn suostumusta ei edellytetä, jos rikesakko määrätään ajoneuvoa pysäyttämättä havaitusta liikennerikkomuksesta. 
     Epäillyn suostumukseksi katsotaan myös sakon tai rikesakon maksaminen 30 päivän kuluessa rangaistusvaatimuksen tiedoksiantamisesta. 

                                                                         5 §

                                                    Toimivaltaiset virkamiehet 

     Sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen antaa poliisimies. Rikesakon määrää poliisimies tai virallinen syyttäjä. Sakkovaatimus voidaan antaa myös syyttäjän pyynnöstä.
     Sakkomääräyksen antaa poliisimies ja syyttäjän sakkomääräyksen antaa virallinen syyttäjä.
     Tullimiehen ja rajavartiomiehen toimivallasta antaa sakkomääräys sekä heidän ja erävalvojan toimivallasta antaa sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus ja määrätä rikesakko säädetään erikseen.    

                                                                          6 § 

                                                           Toimenpiteistä luopuminen 

     Poliisimiehen, tullimiehen ja rajavartiomiehen oikeudesta antaa rikkomukseen syyllistyneelle huomautus tai jättää tekemättä ilmoitus rikkomuksesta ja virallisen syyttäjän oikeudesta jättää syyte nostamatta on voimassa, mitä niistä erikseen säädetään.    

                                                                                7 §  

                                                                       Esitutkinta 
     
     Sakko- ja rikesakkomääräysmenettelyyn liittyvässä esitutkinnassa on kuultava asianomistajaa ja rikkomuksesta epäiltyä. 
     Tässä laissa tarkoitetun rikkomuksen selvittämiseksi toimitetaan esitutkintalain (449/1987) 44 §:n mukainen suppea esitutkinta, jossa selvitetään ainoastaan ne seikat, jotka ovat välttämättömiä sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen antamista varten.  
     Jos asianomistaja ei ole suostunut asian käsittelyyn ja ratkaisemiseen tämän lain mukaisessa menettelyssä tai rikkomuksesta epäilty ei ole maksanut sakkoa tai rikesakkoa 4 §:n 3 momentissa tarkoitetussa määräajassa, asian jatkokäsittelyä varten tarpeellinen esitutkinta on suoritettava esitutkintaviranomaisen harkitsemassa laajuudessa. 

           2 luku 

                 Valvontaa suorittavan virkamiehen antamat vaatimukset ja määräykset  

                                                                        8 §  

          Sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen ja rikesakkomääräyksen sisältö 
                                
     Sakkovaatimus, sakkomääräys tai rikesakkomääräys on annettava rikkomuksesta epäillylle kirjallisena, ja antajan on allekirjoitettava se. Vaatimus tai määräys voidaan allekirjoittaa myös koneellisesti.  
     Sakkovaatimuksessa ja sakkomääräyksessä on mainittava rikkomuksesta vaadittava tai määrättävä sakkorangaistus ja menettämisseuraamus, rikesakkomääräyksessä rikesakon määrä sekä sakkomääräyksessä ja rikesakkomääräyksessä maksuaika.  
     Sakkovaatimuksessa, sakkomääräyksessä ja rikesakkomääräyksessä on lisäksi mainittava: 
1) rikkomuksesta epäillyn henkilötiedot,  
2) rikkomuksen tekoaika ja paikka, rikkomuksen laatu sekä muut rikkomuksen kuvaamiseksi tarpeelliset tiedot; ja 
3) sovellettavat lainkohdat. 
     Sakkovaatimuksessa on myös mainittava mahdollisuudesta toimittaa viralliselle syyttäjälle päiväsakon rahamäärää koskeva selvitys.  

                                                                          9 § 

                                                  Rangaistusvaatimuksen sisältö 

     Rangaistusvaatimuksen sisällöstä on voimassa, mitä 8 §:n 1, 3 ja 4 momentissa säädetään. 
     Rangaistusvaatimuksessa on mainittava rikkomuksesta vaadittava sakkorangaistus ja menettämisseuraamus tai rikesakon määrä. Vaatimuksessa on myös mainittava että sakon tai rikesakon maksaminen 4 §:n 3 momentissa tarkoitetussa määräajassa johtaa seuraamuksen vahvistamiseen sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä.  

			              10 § 

                                          Seuraamuksen maksamiseen liittyvät tiedot                                             

     Sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen tiedoksiannon yhteydessä on annettava seuraamuksen maksamista varten tarvittavat tiedot. 

			                11 § 

                                                                    Tiedoksianto

     Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus liitteineen tulee antaa tiedoksi rikkomuksesta epäillylle heti 7 §:n 2 momentissa tarkoitetun esitutkinnan päätyttyä, tai jollei se ole mahdollista, mahdollisimman pian sen jälkeen siten kuin oikeudenkäymiskaaren 11 luvussa säädetään tiedoksiannosta rikosasioissa. 
     Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään, rikesakkomääräys liitteineen voidaan lähettää rikkomukseen syyllistyneelle postitse asianomaisen henkilön ilmoittamaan taikka ajoneuvoliikennerekisteristä ilmenevään osoitteeseen, jos kyseessä on moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehty liikennerikkomus, johon syyllistyneen henkilöllisyys on välittömästi todettu. Rikesakkomääräys on tällöin lähetettävä viipymättä ja viimeistään kahden viikon kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Asianomaisen henkilön katsotaan saaneen rikesakkomääräyksestä tiedon seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on annettu postin kuljetettavaksi. Rikesakkomääräykseen on merkittävä päivä, jona se on annettu postin kuljetettavaksi. 
     Tiedoksiannon vaikutuksesta syyteoikeuden vanhentumisen katkeamiseen säädetään erikseen. 

                                                                       12 §

                                            Rangaistusvaatimuksen käsittely 

     Toimivaltaisen virkamiehen on viivytyksettä 4 §:n 3 momentissa tarkoitetun määräajan päätyttyä tarkastettava, onko rikkomuksesta epäilty maksanut sakon tai rikesakon. 
     Jos sakko tai rikesakko on maksettu määräajan kuluessa, seuraamus vahvistetaan sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. Näin vahvistettua määräystä ei tarvitse antaa tiedoksi rikkomuksesta epäillylle.         

			           13 §

           Sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen toimittaminen viralliselle syyttäjälle 

     Sakkovaatimus on tiedoksiannon jälkeen viivytyksettä toimitettava viralliselle syyttäjälle syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten. Sama toimittamisvelvollisuus koskee rangaistusvaatimusta, jos kysymyksessä on 2 §:n 4 kohdassa tarkoitettu sakkorangaistus ja jos rikkomuksesta epäilty on 4 §:n 3 momentissa tarkoitetulla tavalla maksanut sakon.  

     3 luku  

    Rikesakon määrääminen ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista  

			           14 §

		     Luvun soveltamisalaan kuuluvat rikkomukset

     Tämän luvun säännöksiä voidaan soveltaa moottorikäyttöisellä ajoneuvolla tehdyn sellaisen rikesakkorikkomuksen käsittelyyn, joka on havaittu automaattisessa liikennevalvonnassa tai muuten ajoneuvoa pysäyttämättä ja joka koskee:
1)	suurimman sallitun nopeuden ylitystä enintään 20 kilometrillä tunnissa; tai 
2)	liikennemerkkien vastaista ajoa linja-auto- tai raitiovaunukaistalla. 

                                                                        15 §

                                                          Menettelyn käynnistyminen

     Rikesakkomääräys annetaan rikkomukseen käytetyn ajoneuvon kuljettajaa selvittämättä sille luonnolliselle henkilölle, joka rikkomuksen tekoaikana oli rikkomukseen käytetyn ajoneuvon rekisteriin merkitty omistaja, haltija tai tilapäinen käyttäjä. 
     Rikesakkomääräys annetaan ajoneuvolain (1090/2002) 3 §:n 23 kohdassa tarkoitetulle käyttövastaavalle, jos kaikki rikkomukseen liittyvät seikat huomioon ottaen voidaan pitää selvitettynä, että hän on rikkomuksen tekoaikana kuljettanut siihen käytettyä autoa. Muussa tapauksessa käyttövastaavalta on tiedusteltava, kuka kyseistä autoa on silloin kuljettanut. 
     Poliisipiirissä on pidettävä erillistä luetteloa, johon merkitään se ajankohta, jolloin käyttövastaavalle osoitettu tiedustelukirje on annettu postin kuljetettavaksi tai 2 momentissa tarkoitettu tiedustelu on muutoin suoritettu. Jos käyttövastaava ei kahden viikon kuluessa tiedustelun suorittamisesta vastaa siihen, asian jatkokäsittelyyn sovelletaan, mitä 2 luvussa säädetään. 

                                                                      16 §  

		             Rikesakkomääräyksen sisältö   

     Rikesakkomääräyksen antaa poliisimies 8 §:n 1 momentissa tarkoitetulla tavalla. 
     Rikesakkomääräyksestä tulee 8 §:n 2 momentissa ja 3 momentissa tarkoitettujen tietojen lisäksi ilmetä:
1)	selostus rikesakkomääräyksen saaneelle rikkomuksesta mahdollisesti aiheutuvista muista seuraamuksista, kuten ajokiellosta; ja 
2)	selostus siitä, miten rikesakkomääräystä vastustettaessa tulee menetellä ja miten asiaa tällöin käsitellään. 

                                                                        17 § 

                                                 Rikesakkomääräyksen lähettäminen 
     
     Rikesakkomääräys liitteineen lähetetään rikesakkomääräyksen saaneelle postitse ajoneuvoliikennerekisteristä ilmenevään osoitteeseen. Rikesakkomääräys on lähetettävä viipymättä ja viimeistään kahden viikon kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Käyttövastaavan esittäessä 15 §:n 2 momentissa tarkoitetun selvityksen rikkomukseen syyllistyneen henkilöllisyydestä rikesakkomääräys saadaan kuitenkin lähettää kahden viikon kuluessa tällaisen tiedon saamisesta. Asianomaisen henkilön katsotaan saaneen määräyksestä tiedon seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun määräys on annettu postin kuljetettavaksi. Määräykseen on merkittävä päivä, jona se on annettu postin kuljetettavaksi.     

                                                                               18 §
 
                                                      Rikesakkomääräyksen vastustaminen  

       Jos tämän luvun mukaisessa menettelyssä annetun rikesakkomääräyksen saanut henkilö kiistää syyllisyytensä rikesakkomääräyksessä tarkoitettuun rikkomukseen tai jos hän pitää sitä muulla tavalla perusteettomana, hänen tulee vastustaa saamaansa rikesakkomääräystä. Vastustamista ei tarvitse perustella. 
     Vastustamisesta tulee ilmoittaa 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta rikesakon määränneen kihlakunnan poliisilaitoksen kansliaan tai toimipisteeseen. Vastustamisilmoitukseen on liitettävä rikesakkomääräys. Vastustaminen voidaan tehdä tätä tarkoitusta varten laaditulla lomakkeella. 
     Vastustamisilmoituksen saa toimittaa poliisilaitokselle myös postilähetyksenä, telekopiona tai lähetin välityksellä.     

                                                                           19 § 

                                                 Poliisipiirin päällikön tehtävät

     Poliisipiirin päällikkö valvoo tämän lain mukaisessa menettelyssä annettavien rikesakkomääräysten antamista. Hänen tulee poistaa rikesakkomääräys ja ilmoittaa asia viralliselle syyttäjälle, jos rikesakko on määrätty rikkomuksesta, josta rikesakko ei ole riittävä seuraamus. 
     Poliisipiirin päällikön tulee niin ikään poistaa rikesakkomääräys, jos siinä tarkoitettu teko ei ole rikesakkorikkomus tai rikesakkomääräys on muuten perusteeton. 
     Poliisipiirin päällikölle 1 ja 2 momentin mukaan kuuluvia tehtäviä voidaan poliisipiirin ohjesäännön määräyksellä siirtää muulle poliisipiirin päällystöön kuuluvalle virkamiehelle. 

                                                                         20 § 

		                      Poliisin toimenpiteet 

     Poliisipiirin päällikkö toimittaa täytäntöönpantavaksi rikesakkomääräyksen, jota ei ole vastustettu eikä poistettu.  
     Poliisipiirin päällikkö poistaa vastustetun rikesakkomääräyksen. Tällöin tämän luvun mukainen menettely raukeaa ja asian jatkokäsittelystä on voimassa mitä 2 luvussa säädetään, jollei 3 momentista muuta johdu.   
     Rikesakkomääräyksen vastustamisen jälkeen uusi, samasta teosta annettava rikesakkomääräys voidaan lähettää rikkomukseen syyllistyneelle postitse asianomaisen henkilön ilmoittamaan osoitteeseen, jos tekoon syyllistyneen henkilöllisyys on selvitetty tunnustuksella, jota ei ole syytä epäillä. Asianomaisen henkilön katsotaan saaneen rikesakkomääräyksestä tiedon seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on annettu postin kuljetettavaksi. Rikesakkomääräykseen on merkittävä päivä, jona se on annettu postin kuljetettavaksi.  

                                                                         21 §

                                               Menetetyn määräajan palauttaminen 

     Sille, joka ei ole voinut määräajassa vastustaa 17 §:n mukaisesti tiedoksiannettua rikesakkomääräystä, on hakemuksesta palautettava menetetty määräaika. Menetetyn määräajan palauttamista koskevassa hakemuksessa on ilmoitettava syy siihen, miksi rikesakkomääräystä ei ole voitu määräajassa vastustaa, ja hakemus on tehtävä määräyksestä ilmenevän rikkomuksen tekopaikan käräjäoikeudelle viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Hakemukseen on liitettävä rikesakkomääräys tai maksukehotus. Käräjäoikeus on päätösvaltainen menetetyn määräajan palauttamista koskevassa asiassa, kun siinä on lainoppinut jäsen yksin.

            22 § 

     			Kirjallinen huomautus 

     Jos 14 §:n 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu rikkomus on olosuhteet huomioon ottaen vähäinen, rikkomukseen käytetyn ajoneuvon rekisteriin merkitylle omistajalle, haltijalle tai tilapäiselle käyttäjälle voidaan muihin toimenpiteisiin ryhtymättä antaa kirjallinen huomautus. Huomautuksen antaa poliisimies, ja se lähetetään huomautuksen saaneen henkilön ajoneuvoliikennerekisteristä ilmenevään osoitteeseen.  

                                                                       4 luku 

	                          Syyttäjän sakkomääräys ja rikesakko 

                                                                        23 §

                                           Syyttäjän sakkomääräyksen antaminen 
                                            
     Virallisen syyttäjän on viivytyksettä tarkastettava hänen käsiteltäväkseen tullut sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus ja annettava syyttäjän sakkomääräys. 
     Tarvittaessa syyttäjän on ryhdyttävä viivytyksettä toimenpiteisiin lisätutkimuksen suorittamiseksi taikka sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa olevan virheen tai puutteen korjaamiseksi.    

                                                                        24 § 

                                            Selvitys päiväsakon rahamäärästä 

     Antamastaan suostumuksestaan huolimatta rikkomuksesta epäilty voi toimittaa syyttäjän sakkomääräyksen antajalle kirjallista selvitystä päiväsakon rahamäärään vaikuttavista seikoista. Määräyksen antajan on otettava huomioon rahamäärään vaikuttava ennen määräyksen antamista toimitettu selvitys.  

                                                                        25 §

		 Syyttäjän sakkomääräyksen antamisen esteet 

     Virallinen syyttäjä ei saa antaa syyttäjän sakkomääräystä, jos:
1)	asianomistaja on peruuttanut syyttämispyynnön rikkomuksesta, josta syyttäjä ei saa nostaa syytettä ilman sellaista pyyntöä; 
2)	sakkovaatimusta tai rangaistusvaatimusta ei ole annettu tiedoksi ennen syyteoikeuden vanhentumista; tai 
3)	asiassa ilmenee seikkoja, joiden perusteella rangaistusta ei tulisi määrätä. 

                                                                 26 §
                           
                                         Uuden vaatimuksen antaminen

     Jos virallinen syyttäjä katsoo, että syyttäjän sakkomääräys on annettava muusta teosta tai ankarampaan sakkorangaistukseen johtavana kuin sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa on ilmoitettu, syyttäjän pyynnöstä on annettava uusi vaatimus ja aikaisempi vaatimus on peruutettava.  

                                                                       27 § 

                        Syyttäjän sakkomääräyksen antaminen vaadittua lievempänä  

      Virallinen syyttäjä saa syyttäjän sakkomääräyksessä määrätä omasta aloitteestaan tai 24 §:ssä tarkoitetusta selvityksestä sakkorangaistuksen ja menettämisseuraamuksen sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaadittua lievemmäksi, jos syyttäjä katsoo rikkomuksen tai vastaajan maksukyvyn sitä edellyttävän. 

                                                                     
                                                                         28 § 

                                                 Rikesakkomääräyksen antaminen 

     Jos virallinen syyttäjä katsoo, että rikkomuksesta on sakkovaatimuksessa tai rangaistusvaatimuksessa vaaditun sakkorangaistuksen asemesta määrättävä rikesakko, hänen on annettava rikesakkomääräys.   
     Syyttäjä voi muutenkin kuin 1 momentissa tarkoitetussa tapauksessa noudattaen soveltuvin osin 1 ja 2 luvun säännöksiä määrätä rikesakon hänen käsiteltäväkseen tulevasta rikkomuksesta. 

                                                                              29 §

                                          Toimenpiteistä luopuminen ja syytteen nostaminen

     Virallinen syyttäjä saa jättää syyttäjän sakkomääräyksen tai rikesakkomääräyksen antamatta, jos laissa säädetyt syyttämättäjättämisen edellytykset täyttyvät.    
     Syyttäjän on määräyksen antamisen asemesta nostettava syyte, jos kysymyksessä ei ole 1 §:n 1 momentissa tarkoitettu rikkomus tai jos rikkomuksen yhteys muuhun samalla kertaa käsiteltävään tekoon edellyttää syytteen nostamista siitäkin.   
     Jos virallinen syyttäjä jättää syyttämättä tai nostaa syytteen, sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus on poistettava.      

                                                                        30 § 

                                       Asian ottaminen uudelleen ratkaistavaksi		

     Jos syyttäjän sakkomääräys tai rikesakkomääräys on päätetty jättää antamatta ja jos asiassa ilmenneen uuden selvityksen mukaan päätös on perustunut olennaisesti puutteellisiin tai virheellisiin tietoihin, virallinen syyttäjä saa sanotun päätöksen estämättä ottaa asian uudelleen ratkaistavaksi. 
    Ylemmällä syyttäjällä on oikeus 1 momentissa tarkoitetun päätöksen estämättä ottaa asia uudelleen ratkaistavaksi niin kuin siitä erikseen säädetään.                  

                                                                        31 §

                              Tilanteen muuttumiseen perustuva ilmoitusvelvollisuus 

     Jos syyttäjän sakkomääräys jätetään 25 tai 26 §:n mukaisesti antamatta, jos sakkorangaistus määrätään 27 §:n mukaisesti vaadittua lievempänä tai jos syyttäjän sakkomääräyksen asemesta annetaan 28 §:n 1 momentin mukaisesti rikesakkomääräys, siitä on heti ilmoitettava sille, jolle rangaistusta on vaadittu, sekä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta huolehtivalle Oikeusrekisterikeskukselle. 

                

                                                                      5 luku 

                                                          Erinäiset säännökset 

                                                                  32 §

                                                     Muutoksenhakukielto                             

     Sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen ja syyttäjän sakkomääräykseen ja ei saa hakea muutosta valittamalla. 

                                                                  33 §

                                              Ylimääräinen muutoksenhaku 

     Oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 1 §:ssä säädetyn lisäksi sakkomääräys, rikesakkomääräys tai syyttäjän sakkomääräys voidaan hakemuksesta poistaa myös silloin, kun määräys perustuu väärään lain soveltamiseen, kun asianomistaja tai rikkomuksesta epäilty ei ole pätevästi antanut 4 §:ssä tarkoitettua suostumusta. Vastaajalle ei voida määräyksen poistamisen jälkeen määrätä tai tuomita poistetussa määräyksessä määrättyä rangaistusta ankarampaa rangaistusta. 
    Käräjäoikeus voi hakemuksesta poistaa sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen, jos määräystä annettaessa henkilöä on käsitelty toisena henkilönä tai väärällä nimellä.

                                                                        34 § 

                                    Menettely ylimääräisessä muutoksenhaussa

     Ylimääräistä muutoksenhakua koskeva hakemus on tehtävä poistettavaksi haettavasta määräyksestä ilmenevän rikkomuksen tekopaikan käräjäoikeudelle. Käräjäoikeus on päätösvaltainen käsittelemään tässä pykälässä tarkoitetun hakemuksen, kun siinä on lainoppinut jäsen yksin.
     Hakemus on tehtävä 33 §:n 1 momentin tarkoittamissa tapauksissa vuoden kuluessa määräyksen antopäivästä. Hakemus voidaan tehdä 33 §:n 2 momentin tarkoittamissa tapauksissa määräajasta riippumatta..  

         
                                                                        35 §
                                       
                                                        Virheen korjaaminen 

     Sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamiseen toimivaltaisen virkamiehen on heti korjattava määräyksessä havaitsemansa kirjoitus- tai laskuvirhe taikka muu siihen rinnastettava selvä virhe, jos seuraamus ei korjauksen vuoksi muutu ankarammaksi. 
     Ennen virheen korjaamista määräyksen saaneelle on tarvittaessa varattava tilaisuus tulla kuulluksi. 
     Jos sakkomääräyksellä määrätty sakkorangaistus korjauksen vuoksi lievenee, uudesta rangaistuksesta on ilmoitettava siten kuin 31 §:ssä säädetään. 

                                                                       36 §

                                                 Seuraamusten täytäntöönpano 

    Tämän lain mukaisessa menettelyssä määrätyn seuraamuksen täytäntöönpanosta säädetään sakon täytäntöönpanosta annetussa laissa (672/2002). 
     Sakkomääräys, rikesakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys pannaan täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio.  Tämän lain 3 luvun mukainen rikesakkomääräys tulee kuitenkin täytäntöönpanokelpoiseksi vasta 18 §:n 2 momentissa tarkoitetun määräajan kuluttua edellyttäen lisäksi, että määräystä ei ole vastustettu.       

                                                                 37 § 

                                    Määräaika seuraamuksen maksamista varten  

     Ilman rangaistusvaatimuksen antamista sakko- tai rikesakkomääräyksellä määrätty sakko tai rikesakko on maksettava 30 päivän kuluessa sakko- tai rikesakkomääräyksen tiedoksiantamisesta. 
     Tämän lain 3 luvun mukaisessa menettelyssä määrätty rikesakko on maksettava 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksiantamisesta, jollei rikesakkomääräyksen saanut sitä vastusta.   

                                                                      38 § 

		              Tarkemmat säännökset 

     Valtioneuvoston asetuksella säädetään tarkemmin:
1)	tämän lain mukaisessa menettelyssä käytettävistä asiakirjoista sekä niihin merkittävistä tiedoista ja niiden säilyttämisestä; ja
2)	tämän lain mukaisessa menettelyssä määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvistä ja muista viranomaisten välisistä ilmoituksista. 

                                                                       6 luku

                                                     Voimaantulosäännökset 

                                                                       39 §

                                                                Voimaantulo

     Tämä laki tulee voimaan       päivänä      kuuta 20  .
     Tällä lailla kumotaan rikesakkomenettelystä 21 päivänä tammikuuta 1983 annettu laki (66/1983), rangaistusmääräysmenettelystä 26 päivänä heinäkuuta 1993 annettu laki (692/1993), rikesakkoasetus (606/1983) ja rangaistusmääräysmenettelystä 26 päivänä marraskuuta 1993 annettu asetus (1026/1993) niihin myöhemmin tehtyine muutoksineen. 
     Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä sen täytäntöönpanon edellyttämiin toimiin. 

                                                                       40 § 

                                                          Siirtymäsäännös

     Jos rangaistusvaatimus tai rikesakkomääräys on annettu tiedoksi ennen tämän lain voimaantuloa, sovelletaan asian käsittelyyn tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita rangaistusmääräysmenettelyä tai rikesakkomenettelyä koskevia säännöksiä. 

                                                        _____________________   

2.

		                               L a k i  
                                                     rikoslain muuttamisesta 

Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     kumotaan 19 päivänä joulukuuta 1889 annetun rikoslain (39/1889) 2 a luvun 9-11 §, 
     sellaisina kuin niistä ovat 9 § laeissa 613/2003 ja 585/2005 ja 10 ja 11 § laissa 550/1999,  
     muutetaan 2 a luvun 2 §:n 4 momentti, 6 §:n 3 ja 4 momentti ja 8 §, 7 luvun 1 §:n 2 momentti sekä 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta, 6 §:n 2 momentin 3 kohta ja 18 §, 
     sellaisina kuin niistä ovat 2 a luvun 2 §:n 4 momentti ja 6 §:n 3 momentti laissa 550/1999, 6 §:n 4 momentti laissa     /      , 8 § laeissa 550/1999 ja 971/2001, 7 luvun 1 §:n 2 momentti laissa 697/1991 sekä 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta ja 6 §:n 2 momentin 3 kohta laissa 297/2003 ja 18 § laeissa 297/2003 ja 1161/2005, sekä   
     lisätään 2 a luvun 3 §:ään uusi 3 momentti, 7 lukuun uusi 3 a ja 3 b § sekä 8 luvun 3 §:ään uusi 3 momentti ja 13 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti: 

     			2 a luku 

	         Sakosta, muuntorangaistuksesta ja rikesakosta 

                                                                2 §

                                                Päiväsakon rahamäärä 

------------------------------------------------------------------------------------------------------------          
     Päiväsakko määrätään tuomioistuimessa oikeudenkäynnin aikaisten ja sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /     ) mukaisessa menettelyssä sakko- tai rangaistusvaatimuksen antamishetken tietojen perusteella. Syyttäjä määrää sakon kuitenkin syyttäjän sakkomääräyksen antamishetken tietojen perusteella, jos on ilmennyt, että sakko- tai rangaistusvaatimuksen saaneen maksukyky on vaatimuksen antamishetkellä saatuihin tietoihin verrattuna olennaisesti muuttunut. 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

                                                                    3 § 

                                                 Sakon kokonaisrahamäärä                                                                

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Kokonaisrahamäärän korottamisesta määrättäessä yhteistä rangaistusta sakolla ja rikesakolla rangaistavista rikoksista säädetään 7 luvun 3 a §:ssä. 

                                                                    6 § 

                                  Sakon tai se osan muuntamatta jättäminen 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sitä sakon osaa, jolla sakon kokonaisrahamäärä on 3 §:n 2 momentin tai 7 luvun 3 a §:n nojalla korotettu, ei muunneta vankeudeksi. 
     Sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 

			        8 §

		                       Rikesakko

     Rikesakko on euromäärältään kiinteä sakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka lailla säädetään eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi.   
    Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 

			     7 luku

	                               Yhteisestä rangaistuksesta

                                                                    1 § 

                                   Yhteisen vankeusrangaistuksen määrääminen 

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------   
     Jos jostakin rikoksesta olisi tuomittava vankeutta ja yhdestä tai useammasta muusta rikoksesta sakkoa, rikesakko tai sakkoa ja rikesakko, tuomioistuin saa tuomita kaikista rikoksista yhteisen vankeusrangaistuksen taikka joistakin niistä yhteisen vankeusrangaistuksen ja sen ohella muista rikoksista sakkoa tai rikesakon. 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

                                                                       3 a § 

                                                          Sakko ja rikesakko

     Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa sakkorangaistus ja rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan yhteinen sakkorangaistus 10 eurolla korotettuna. 
     Jos sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus olisi kokonaismäärältään rikesakkoa tai ankarinta rikesakkoa alempi, sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus korotetaan rikesakon tai ankarimman rikesakon suuruiseksi ennen 1 momentissa tarkoitetun korotuksen tekemistä.   

         

                                                                       3 b § 

                                                                   Rikesakko 

     Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan yksi rikesakko. Tuolloin rikesakko määrätään 10 eurolla korotettuna siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko.    

     8 luku 

                                                       Vanhentumisesta

			          1 §  

		             Syyteoikeuden vanhentuminen   

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyteoikeus vanhentuu, jollei syytettä ole nostettu 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
4) kahdessa vuodessa, jos ankarin rangaistus on enintään vuosi vankeutta, sakkoa tai rikesakko.  
     -------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                      3 § 
 
                            Syyteoikeuden vanhentumisen katkaiseminen

------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
     Kun rikkomusta koskevaa asiaa käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, syyteoikeuden vanhentuminen katkeaa, kun sakkovaatimus, vastustuksenvarainen rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annetaan rikkomuksesta epäillylle tiedoksi. Vanhentuminen ei kuitenkaan katkea, jos vaatimus peruutetaan tai määräystä vastustetaan.    

                                                                   6 §

                          Rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen   

 ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rangaistusta muusta kuin 1 momentissa tarkoitetusta rikoksesta ei saa tuomita tai määrätä sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, kun 2 §:ssä mainitusta päivästä on kulunut 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  
     3) kymmenen vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta enintään kaksi vuotta, sakkoa tai rikesakko,

                                                                         13 § 

                                      Tuomitun sakkorangaistuksen raukeaminen 

     -------------------------------------------------------------------------------------------------------------
          Rikesakko raukeaa viiden vuoden kuluttua rikesakkomääräyksen antamispäivästä.

                                                                         18 § 

                                                                Viittaussäännös 
     
     Ehdollisen vankeuden raukeamisesta säädetään 2 b luvun 3 §:n 2 momentissa. 
     Sotilaalle ja muulle rikoslain 45 luvun alaiselle henkilölle tuomittavan kurinpitorangaistuksen vanhentumisesta säädetään sotilaskurinpitolaissa (331/1983). 

                                                   _____________
Tämä laki tulee voimaan         päivänä             kuuta 20  . 
 
                                                        ______________

3. 
		
                                              L a k i 
                                           rikesakkorikkomuksista 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:

                                                                      1 § 

                                                            Soveltamisala

     Tässä laissa säädetään rikesakon käyttämisestä eräiden rikkomusten ainoana rangaistuksena, jollei teoista muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta.   

                                                                      2 §

                                                 Jalankulkijan rikkomukset

     Jalankulkijalle määrätään 10 euron rikesakko tieliikennelain (267/1981) 3 §:n 2 momentin, 40 - 43 §:n tai 44 §:n 1-2 momentin taikka tieliikenneasetuksen (182/1982) 3 §:n 2 momentin, 4 §:n 1 momentin tai 28 §:n vastaisesta tahallisesta tai huolimattomasta menettelystä.          

                                                                      3 §

                           Moottorittoman ajoneuvon kuljettajan rikkomukset   

     Polkupyöräilijälle tai muulle moottorittoman ajoneuvon kuljettajalle määrätään 20 euron rikesakko tieliikennelain 3 §:n 1 momentin, 8 §:n 1 momentin, 9 §:n, 11 §:n 2 momentin, 12 §:n 2 momentin, 15 §:n 2 momentin, 24 a §:n 1 momentin, 35 §:n 1 momentin, 36 §:n 2 momentin tai 39 §:n 2 momentin, ajoneuvolain (1090/2002) 4 §:n 1 momentin, 5 tai 7 §:n, tieliikenneasetuksen 3 §:n 2 momentin, 4 §:n 1 momentin, 18 §:n, 22 §:n, 33 §:n 2 momentin, 39 §:n 3 momentin tai 40 §:n 1 momentin taikka ajoneuvojen käytöstä tiellä annetun asetuksen (1257/1992) 42 §:n vastaisesta tahallisesta tai huolimattomasta menettelystä. 

                                                                      4 § 

                          Moottorikäyttöisen ajoneuvon asiakirjoja koskevat rikkomukset 

     Moottorikäyttöistä ajoneuvoa kuljetettaessa vaadittavien asiakirjojen mukana pitämistä koskevien tieliikennelain tai ajoneuvolain (1090/2002) (taikka niiden nojalla annettujen) säännösten tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle 20 euron rikesakko. 

     (Vaihtoehto: Moottorikäyttöistä ajoneuvoa kuljetettaessa vaadittavien asiakirjojen pitämistä koskevissa ajoneuvolain 64 §:n 1 momentissa tai 66 §:n 3 momentissa taikka ajoneuvojen rekisteröinnistä annetun asetuksen (1598/1995) 31 §:ssä säädetyn velvollisuuden tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle 20 euron rikesakko) 

                                                                      5 §

                    Moottorikäyttöisen ajoneuvon varusteita koskevat rikkomukset

     Moottorikäyttöisen ajoneuvon tai hinattavan ajoneuvon rakennetta, varusteita tai kuntoa koskevien tieliikennelain tai ajoneuvolain (taikka niiden nojalla annettujen) säännösten tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle, omistajalle tai pysyvälle haltijalle 35 euron rikesakko.
     Mopoilijalle, mopon omistajalle tai pysyvälle haltijalle määrätään 1 momentissa tarkoitetusta rikkomuksesta 20 euron rikesakko. 

     (Vaihtoehto: Moottorikäyttöisen ajoneuvon tai hinattavan ajoneuvon rakennetta, varusteita tai kuntoa koskevien ajoneuvolain 4 §:n, 7 §:n 1 momentin tai 9 §:n 1 momentin taikka ajoneuvojen käytöstä tiellä annetun asetuksen 33 §:n tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle, omistajalle tai pysyvälle haltijalle 35 euron rikesakko.
     2 momentti kuten edellä) 

                                                                     6 §

                        Henkilökohtaisen suojavälineen käyttöä koskevat rikkomukset 

     Tieliikennelain 88 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon kuljettajalle ja matkustajalle määrätään turvavyön tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta käyttämättä jättämisestä ajon aikana 35 euron rikesakko. Samansuuruinen rikesakko määrätään kuljettajalle, joka tieliikennelain 88 a §:n vastaisesti tahallaan tai huolimattomuudesta kuljettaa lasta ajoneuvossa, sekä kuljettajalle, holhoojalle tai huoltajalle, joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö tieliikennelain 88 c §:n 1 tai 2 momentissa säädetyn velvollisuuden. 
     Tieliikennelain 89 §:n 1 momentissa tarkoitetun ajoneuvon kuljettajalle ja matkustajalle määrätään malliltaan hyväksytyn suojakypärän tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta käyttämättä jättämisestä ajon aikana 35 euron rikesakko. Samansuuruinen rikesakko määrätään myös kuljettajalle tieliikennelain 89 §:n 2 momentissa säädetyn velvollisuuden tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta laiminlyönnistä.  

                                                                     7 §

                   Nopeusrajoituksen rikkominen moottorikäyttöisellä ajoneuvolla 

     Jos suurin sallittu nopeus on enintään 60 kilometriä tunnissa, moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettajalle määrätään suurimman sallitun nopeuden tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta ylityksestä: 
1) enintään 15 kilometrillä tunnissa 85 euron rikesakko; ja  
2) yli 15 kilometrillä tunnissa ja enintään 20 kilometrillä tunnissa 115 euron rikesakko. 
Jos suurin sallittu nopeus on yli 60 kilometriä tunnissa, moottorikäyttöisen ajoneuvon 
     kuljettajalle määrätään suurimman sallitun nopeuden tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta ylityksestä:
1)	enintään 15 kilometrillä tunnissa 85 euron rikesakko; 
2)	yli 15 kilometrillä tunnissa ja enintään 20 kilometrillä tunnissa 100 euron rikesakko. 
Mopoilijalle määrätään kuitenkin suurimman sallitun nopeuden ylityksestä enintään 15 
     kilometrillä tunnissa 50 euron rikesakko. 

                                                                    8 §

         Muut moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettajan liikennesääntörikkomukset    

    Moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettajalle määrätään tieliikennelain 1 tai 2 lukuun tai tieliikenneasetukseen (182/1982) sisältyvien liikennesääntöjen taikka liikennemerkillä osoitetun käskyn, kiellon, rajoituksen tai määräyksen muusta kuin tämän lain 7 §:ssä tarkoitetusta tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta 50 euron rikesakko. 
     Rikesakkoa ei kuitenkaan saa määrätä, jos moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettaja on rikkonut tieliikennelain 3 §:n 2 momentin, 4 §:n 1 momentin, 6, 7 tai 10 §:n, 12 §:n 1 momentin, 14, 17-24 tai 29-33 §:n säännöksiä taikka tieliikenneasetuksen 5 tai 6 §:n, 22 §:n 1 momentin 1 kohdan, 26 §:n tai 34 §:n 2 momentin säännöksiä taikka tieliikenneasetuksen 14 §:n liikennemerkeissä 222, 231 tai 232, tai 16 §:n liikennemerkeissä 344-347, 351, 391 tai 392 tarkoitettuja käskyjä, kieltoja, rajoituksia tai määräyksiä. 
     Mopoilijalle 1 momentissa tarkoitetusta rikkomuksesta määrättävä rikesakko on kuitenkin 35 euroa. Tällainen rikesakko määrätään mopoilijalle 2 momentin säännöksestä poiketen myös tieliikenneasetuksen 22 §:n 1 momentin 1 kohdan tai 26 §:n säännösten rikkomisesta. 

     (Vaihtoehto: Moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettajalle määrätään tieliikennelain (3 §:n 1 momenttiin,) 5 §:ään, 8 §:n 1 momenttiin, 9 §:ään, 11 §:n 2 momenttiin, 12 §:n 2 momenttiin, 15 §:n 2 momenttiin, 24 a §:ään, 34 §:n 1 momenttiin, 35 §:n 1 momenttiin, 36 §:ään, 37 §:n 1 tai 4 momenttiin tai 38 §:ään taikka tieliikenneasetuksen (3 §:n 2 momenttiin,) 4 §:ään, 7 §:ään, 18 §:ään, 22 §:n 1 momentin 2 tai 3 kohtaan, 33 §:n 2 momenttiin, 39 §:n 2 tai 3 momenttiin tai 40 §:n 1 momenttiin sisältyvän liikennesäännön taikka liikennemerkeillä osoitetun käskyn, kiellon, rajoituksen tai määräyksen tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta 50 euron rikesakko. 
     2 momentti pois. 
     Mopoilijalle 1 momentissa tarkoitetusta rikkomuksesta määrättävä rikesakko on kuitenkin 35 euroa. Tällainen rikesakko määrätään mopoilijalle myös tieliikenneasetuksen 22 §:n 1 momentin 1 kohdan tai 26 §:n säännösten rikkomisesta. 

                                                                         9 § 

                         Moottorikäyttöisen ajoneuvon häiritsevä ja tarpeeton ajo  

     Tieliikennelain 86 §:n ja ajoneuvojen käytöstä tiellä annetun asetuksen (1257/1992) 4 §:n moottorikäyttöisen ajoneuvon häiritsevää tai tarpeetonta ajoa koskevien säännösten tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle 35 euron rikesakko. 

                                                                         10 § 

              Ajoneuvon katsastusta ja rekisteröitäväksi ilmoittamista koskevat rikkomukset         
     
     Katsastamattoman tai rekisteröitäväksi ilmoittamattoman ajoneuvon tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta käyttämisestä määrätään kuljettajalle 35 euron rikesakko. 

     (Vaihtoehto: Katsastamattoman tai rekisteröitäväksi ilmoittamattoman ajoneuvon ajoneuvolain 8 §:n 1 momentin tai 85 §:n 1 momentin vastaisesta tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta käyttämisestä määrätään kuljettajalle 35 euron rikesakko.)

                                                                              11 §

                        Moottorikäyttöisen ajoneuvon henkilökuljetusta koskevat rikkomukset 

     Moottorikäyttöisen ajoneuvon henkilökuljetusta ja matkustajien sijoittamista koskevien säännösten tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle 50 euron rikesakko. 
     (Vaihtoehto: Moottorikäyttöisen ajoneuvon henkilökuljetusta ja matkustajien sijoittamista koskevien tieliikennelain (3 §:n 1 momentin, tai) 87 §:n 2 momentin tai ajoneuvojen käytöstä tiellä annetun asetuksen 37-41 §:n säännösten tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään kuljettajalle 50 euron rikesakko. )  

                                                                               12 § 

                                                    Vesiliikennettä koskevat rikkomukset

     Vesiliikennelain (463/1996), vesiliikenneasetuksen (124/1997) tai veneliikenneasetuksen (152/1969) tahallisesta tai huolimattomuudesta tapahtuneesta rikkomisesta määrätään rikesakko seuraavasti:    
1)	vesikulkuneuvon kuljettajalle vesiliikennelain 5 §:n 2 momentissa säädetyn vesiliikennemerkillä tai valo-opasteella ilmaistun määräyksen, kiellon tai rajoituksen muusta kuin tämän pykälän 2 kohdassa tarkoitetusta rikkomisesta 35 euroa; 
2)	vesikulkuneuvon kuljettajalle suurimman sallitun nopeuden ylityksestä, jonka määrä on enintään suurin sallittu nopeus, 60 euroa; 
3)	vesikulkuneuvon kuljettamisesta ilman vesiliikennelain 13 §:ssä (tai sen nojalla annetuissa säännöksissä) tarkoitettuja asiakirjoja, jotka on pidettävä mukana vesikulkuneuvon käytössä ollessa taikka tällaisten asiakirjojen esittämisen laiminlyömisestä asetetussa määräajassa 20 euroa; 
4)	vesikulkuneuvon kuljettamisesta vesiliikennelain 15 §:n nojalla annettujen alueellisten kieltojen tai rajoitusten vastaisesti 35 euroa; 
5)	moottoriveneen omistajalle veneliikenneasetuksen 7 §:ssä tarkoitetun moottoriveneen asetuksen 7 a §:ssä säädetyn rekisteröimisen laiminlyömisestä ennen käyttöönottoa tai asetuksen 10 §:ssä tarkoitetun rekisteriin tehtävän muutosilmoituksen tekemisen laiminlyömisestä säädetyssä määräajassa 35 euroa; 
6)	veneen omistajalle rekisteröidyn moottoriveneen jättämisestä varustamatta veneen todistuksen mukaisella tunnuksella veneliikenneasetuksen 11 §:ssä säädetyllä tavalla 35 euroa; 
7)	vesikulkuneuvon kuljettamisesta ilman vesiliikenneasetuksen 2 §:n 1 momentin 2-4 kohdassa tarkoitettuja varusteita 35 euroa. 

                                                                         13 § 

                                           Kalastuksenhoitomaksua koskeva rikkomus

     Sille, joka tahallaan tai huolimattomuudesta harjoittaa kalan tai ravun myyntiä, vaikka hän ei ole suorittanut kalastuslain (286/1982) 88 §:n 1 momentissa säädettyä kalastuksenhoitomaksua, tai joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö esittää kalastuksenhoitomaksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa, määrätään 50 euron rikesakko. 

                                                                          14 §

                                             Viehekalastusmaksua koskeva rikkomus 

     Sille, joka tahallaan tai huolimattomuudesta harjoittaa viehekalastusta, vaikka hän ei ole suorittanut kalastuslain 88 §:n 2 momentissa säädettyä viehekalastusmaksua, tai joka tahallaan tai huolimattomuudesta laiminlyö esittää viehekalastusmaksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa, määrätään 50 euron rikesakko. 

                                                                           15 §

                                              Järjestyslakia koskevat rikkomukset   

     Järjestyslain (612/2003) tahallisesta rikkomisesta määrätään rikesakko seuraavasti:
1)	3 §:ssä tarkoitetusta yleisen järjestyksen häiritsemisestä tai turvallisuuden vaarantamisesta 35 euroa; 
2)	4 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta päihdyttävän aineen nauttimisesta 20 euroa; 
3)	5 §:ssä säädetyn vaaran estämiseen liittyvän huolehtimisvelvollisuuden laiminlyömisestä rakennuksen tai rakennelman omistajalle tai haltijalle taikka hänen edustajalleen 50 euroa; 
4)	6 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta valon tai mainoksen käyttämisestä taikka mainitun pykälän 2 momentissa tarkoitetusta kuulutuksen tai tiedonannon luvattomasta poistamisesta tai turmelemisesta 35 euroa; 
5)	7 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta seksuaalipalvelujen ostamisesta tai maksullisesta tarjoamisesta 50 euroa; 
6)	7 §:n 2 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta ulostamisesta tai virtsaamisesta 20 euroa; 
7)	7 §:n 3 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta esitysten järjestämisestä 35 euroa; 
8)	8 §:ssä säädetyn rakennukseen pääsystä huolehtimiseen liittyvän velvollisuuden laiminlyömisestä rakennuksen omistajalle tai haltijalle taikka hänen edustajalleen 35 euroa; 
9)	13 §:ssä säädetyn kiellon vastaisesta töhrimiseen soveltuvan aineen hallussapidosta 20 euroa; 
10)	14 §:n 1 momentissa säädetyn eläimen pitämiseen liittyvän velvollisuuden laiminlyömisestä 20 euroa; 
11)	15 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta ratsastamisesta tai ajamisesta 20 euroa; 
12) vähäisestä 18 §:ssä 1 momentissa tarkoitetusta toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä ja aineita koskevien säännösten rikkomisesta 35 euroa.             

                                                                         16 §

                                             Roskaamiskiellon vähäinen rikkominen 

     Jätelain (1072/1993) 19 §:ssä säädetyn roskaamiskiellon tahallisesta tai törkeästä huolimattomuudesta tapahtuneesta vähäisestä rikkomisesta määrätään roskaajalle 50 euron rikesakko. 

                                                                     17 § 

                                                              Voimaantulo

    Tämä laki tulee voimaan    päivänä        kuuta 20  . 
    Tällä lailla kumotaan rikesakkorikkomuksista 21 päivänä toukokuuta 1999 annettu asetus (610/1999) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen. 

4. 

                                                L a k i   
                       sakon täytäntöönpanosta annetun lain muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan sakon täytäntöönpanosta 9 päivänä elokuuta 2002 annetun lain (672/2002) 2 §:n 1 momentti, 5 §:n 2 momentti ja 6 § seuraavasti:

                                                                      2 § 

                                      Seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuus

     Sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaiseksi tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (   /    ) 3 luvun mukaisen rikesakkomääräyksen täytäntöönpanokelpoisuudesta säädetään mainitun lain 36 §:n 2 momentissa.  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

                                                                     5 §

                                                  Maksutilaisuuden varaaminen

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  
     Sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen käyttämisen yhteydessä maksutilaisuuden varaa vaatimuksen antava virkamies. 

                                                                     6 § 

                                           Oikeus saatavan maksamiseen

     Maksuvelvollisella on oikeus suorittaa sakko jo ennen seuraamusta koskevan ratkaisun täytäntöönpanokelpoiseksi tulemista. Sakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista koskevassa menettelyssä rikkomuksesta epäillyllä on oikeus suorittaa menetetyksi vaadittu rahamäärä, kun sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus on annettu hänelle tiedoksi. 
     Maksaminen ei estä maksuvelvollista hakemasta muutosta ratkaisuun, jolla kysymyksessä oleva seuraamus on määrätty, taikka vastustamasta sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain 3 luvussa tarkoitettua rikesakkomääräystä. 
     Suoritetusta maksusta huolimatta täytäntöönpano maksettua rahamäärää vastaavalta osalta katsotaan päättyneeksi vasta, kun ratkaisu on tullut lainvoimaiseksi taikka     

                                                            _____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä          kuuta 20   .
                                                           ______________

5. 

			       L a k i 	
                      oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 §:n ja 17 luvun 18 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 § ja 17 luvun 18 §:n 2 momentin 2 kohta, sellaisina kuin niistä ovat 2 luvun 6 § laissa 1052/1991 ja 17 luvun 18 §:n 2 momentin 2 kohta laissa 690/1997, seuraavasti:

                                                                   2 luku 

                                                     Päätösvaltaisuudesta

                                                                      6 § 

     Rikosasiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja, jos syytteessä tarkoitetusta rikoksesta ei syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä ole säädetty muuta tai ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko, sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi kuusi kuukautta. Tällöin rangaistukseksi ei voida tuomita muuta rangaistusta kuin rikesakko tai sakko. 

                                                                     17 luku 

                                                                 Todistelusta 

                                                                        18 § 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
          Rikosasiassa ei saa kuulustella todistajana sitä:  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
2) jolle on annettu sakkomääräys, syyttäjän sakkomääräys tai rikesakko 1 kohdassa tarkoitetusta teosta; eikä 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                    ___________
     Tämä laki tulee voimaan      päivänä         kuuta 20  .
                                                                    ___________  

6. 

                                                           L a k i 
          oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 7 §:n muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan oikeudenkäynnistä rikosasioissa 11 päivänä heinäkuuta 1997 annetun lain (689/1997) 1 luvun 7 § seuraavasti: 

                                                       1 luku 

                                              Syyteoikeudesta  

                                                          7 § 

     Virallinen syyttäjä saa jättää syytteen nostamatta:
1)	milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakko ja sitä on sen haitallisuus tai siitä ilmenevä tekijän syyllisyys huomioon ottaen kokonaisuutena arvostellen pidettävä vähäisenä; 
2)	rikoksesta, jonka joku on tehnyt alle 18-vuotiaana, milloin siitä ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko, sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja sen katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan.     
  
                                                      _________
     Tämä laki tulee voimaan   päivänä    kuuta 20  .                                                                           
                                                    __________                                  

7. 

			L a k i 
                                      esitutkintalain muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan 30 päivänä huhtikuuta 1987 annetun esitutkintalain (449/1987) 4 §:n 1 momentti, 14 §:n 2 momentti, 43 §:n 1 momentti ja 44 §:n 1 momentti, sellaisina kuin niistä ovat 14 §:n 2 momentti laissa 203/1997 sekä 4 §:n 1 momentti, 43 §:n 1 momentti ja 44 §:n 1 momentti laissa 645/2003 ja 44 §, seuraavasti: 

                                                                 4 § 

     Esitutkinta saadaan jättää toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia.  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------                                                              

                                                                  14 §

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen esitutkintaa johtaa kuitenkin aina virallinen syyttäjä lukuun ottamatta sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /     ) mukaisessa menettelyssä käsiteltäviä asioita. 

                                                                43 § 

     Esitutkinnan valmistuttua asia on toimitettava syyttäjälle syyteharkinnan suorittamista tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                 44 §

     Yksinkertaisissa ja selvissä asioissa saadaan toimittaa suppea esitutkinta, jos teosta ei ole  odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa. Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen johdosta saadaan kuitenkin toimittaa suppea esitutkinta vain, jos asia käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                           ____________
     Tämä laki tulee voimaan      päivänä     kuuta 20   .
                                                           ____________

8.                                                                        
                                                  
		                            L a k i 
           henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain 13 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa 22 päivänä elokuuta 2003 annetun lain (761/2003) 13 §:n 2 momentin 3 kohta seuraavasti:

                                                                 13 § 

                                Poliisien tietojen saanti eräistä rekistereistä  

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Poliisilla on salassapitosäännösten estämättä oikeus saada, siten kuin asianomaisen rekisterinpitäjän kanssa sovitaan, teknisen käyttöyhteyden avulla tai konekielisessä muodossa:
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------        3) oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä, Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja sekä tietoja kriminaalihuolto- ja vankeinhoitoviranomaisten tietojärjestelmistä vapauteen kohdistuvaa rangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/1993).   	
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

			___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   . 
                                                            ____________

  

9.

                                                     L a k i 
                         yleisistä syyttäjistä annetun lain 1 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan yleisistä syyttäjistä 11 päivänä maaliskuuta 1997 annetun lain (199/1997) 1 §:n 3 momentti seuraavasti: 

                                                                         1 § 

                                                    Syyttäjän asema ja tehtävät 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyttäjän tehtävänä on myös syyttäjän sakkomääräysten ja rikesakkomääräysten antaminen siten kuin siitä erikseen säädetään. 

			  _____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä      kuuta 20  .
                                                              ______________

10. 

                                                      L a k i 
                           kihlakunnansyyttäjästä annetun lain 8 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan kihlakunnansyyttäjästä 22 päivänä maaliskuuta 1996 annetun lain (195/1996) 8 §:n 1 momentti seuraavasti:

                                                                         8 §

                                                     Apulaissyyttäjän toimivalta

     Apulaissyyttäjän käsiteltäväksi voidaan antaa syyttäjän sakkomääräysasioita ja rikesakkoasioita sekä yhden tuomarin kokoonpanossa käsiteltäviä rikosasioita. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------   

                                                                   ____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20  .
                                                                   ____________ 

11. 
                                                                        L a k i 
                                                       tullilain muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 29 päivänä joulukuuta 1994 annetun tullilain (1466/1994) 28 §:n 1 momentin 6 kohta, 45 ja 46 § sekä 47 §:n 5 momentti, sellaisena kuin niistä ovat 46 § laissa 1299/2003 ja 47 §:n 5 momentti laissa 331/1996, seuraavasti:

			         28 § 

     Tulliviranomaisella on sen estämättä, mitä tietojen salassapitämisestä säädetään, oikeus saada tullilaitokselle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi tarpeellisia tietoja, myös teknisen käyttöyhteyden avulla, siten kuin rekisterinpitäjän kanssa sovitaan: 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
6)	oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista rikosasioista, tuomituista sakkorangaistuksista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, joilla syyte on hylätty, sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta ja vankeusrangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/93). 
 ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------    
    
                                                                        45 § 

     Tullimies voi olla ryhtymättä toimenpiteisiin syyllisen saattamiseksi syytteeseen, jos rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa ja rikosta on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä. Tullimies voi kuitenkin antaa tällaiseen rikokseen syyllistyneelle huomautuksen.  

                                                                     46 § 

     Jos tullirikoksesta voidaan määrätä sakkorangaistus ja menettämisseuraamus sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, tutkinnanjohtaja tai tehtävään määrätty muu tullimies voi antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai mainittuja seuraamuksia koskevan rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa (    /   ) säädetään.
     Jos tullilaitoksen tutkittavana olevasta rikkomuksesta voidaan määrätä seuraamukseksi rikesakko, 1 momentissa tarkoitetulla tullimiehellä on oikeus määrätä rikesakko tai antaa rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. 

                                                                     47 §     
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rajatulliyhteistyöstä tehdyssä sopimuksessa tarkoitettu virkamies, joka suorittaa tullitoimenpiteitä Suomen valtion lukuun, voi tullirikosasiassa antaa tiedoksi haasteen ja 46 §:n 1 momentissa tarkoitetun sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen sopimuksen tarkoittamalla valvontavyöhykkeellä. Tullirikosasiaa koskeva määräys tai vaatimus voidaan valvontavyöhykkeellä antaa ilman oikeuskanslerin määräystä myös muulle kuin Suomen kansalaiselle. 
 
                                                              __________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20  .
                                                              __________

12. 
                                                    
                                                      L a k i
                                        rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 15 päivänä heinäkuuta 2005 annetun rajavartiolain (578/2005) 47 §:ää seuraavasti:

                                                                      47 § 

           Sakkovaatimus,  sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus  

     Rajavartiomies antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa (   /    ) säädetään. 

                                                               ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                               ___________

13. 

	                                        L a k i  
       henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa annetun lain 22 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaissa 15 päivänä heinäkuuta 2005 annetun lain (579/2005) 22 §:n 1 momentin 12 kohta seuraavasti:

                                                               22 § 

       Rajavartiolaitoksen oikeus saada tietoja eräistä rekistereistä ja tietojärjestelmistä 

     Rajavartiolaitoksella on sen lisäksi, mitä rajavartiolaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten salassapitosäännösten estämättä tarpeellisia tietoja rekistereistä seuraavasti:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
12) oikeushallinnon tietojärjestelmistä syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta, oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä sekä pakkokeinoista tarpeellisia tietoja rajaturvallisuuden ylläpitämistä, esitutkintaa, muuta tutkintaa, rangaistusvaatimusten käsittelyä, pelastustehtävää, merenkulun turvatoimilaissa tarkoitettua tehtävää sekä liikenteenharjoittajan seuraamusmaksun määräämistä varten;    
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                     _____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                _________

14. 

                                                      L a k i
              metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n muuttamisesta 

          Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan metsähallituksen erävalvonnasta 22 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain (1157/2005) 14 §:n 1 ja 2 momentti ja
     lisätään 14 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti:

                                                                      14 § 

                                   Rikesakko, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus 

     Jos erävalvonnassa ilmi tulleesta tässä laissa tarkoitetusta rikkomuksesta voidaan määrätä rikesakko, erätarkastajalla on oikeus määrätä sellainen seuraamus, jos rikesakon kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /    ) mukaisessa menettelyssä. Asian käsittelyyn ja rikesakkoa koskevan rangaistusvaatimuksen antamiseen sovelletaan muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään. 
     Jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikkomus on sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu, erätarkastajalla on oikeus antaa sakkovaatimus, jos vaatimuksen kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi mainitun lain mukaisessa menettelyssä. Sakkovaatimus saa olla enintään 20 päiväsakkoa, eikä vaatimuksesta määrättyä sakkoa saa muuntaa vankeudeksi. Ilman vaatimuksen kohteena olevan suostumusta voidaan antaa vastaava rangaistusvaatimus. Asian käsittelyyn sovelletaan muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään.
     Erätarkastajalla on oikeus saada rangaistusvaatimusten käsittelyä varten Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja.  

                                                                    __________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20   .
                                                                    __________      

15. 
                                                                        L a k i 
                                     sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 25 päivänä maaliskuuta 1983 annetun sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n 2 momentti seuraavasti:

                                                                          15 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sotilasoikeudenkäyntiasiaa ei saa käsitellä sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /    ) mukaisessa menettelyssä. 

                                                                  __________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä    kuuta 20  .
                                                                  __________ 

16. 

                                                                       L a k i
                                         tieliikennelain 103 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     lisätään 3 päivänä huhtikuuta 1981 annetun tieliikennelain (267/1981) 103 §:ään, sellaisena kuin se on laissa 567/2005, uusi 2 momentti seuraavasti: 

                                                                           103 §

                                                               Liikennerikkomus 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rikesakosta eräiden liikennerikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 
                                                                    ____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                    ____________

17. 
                                                                             L a k i
                                            ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
    muutetaan 11 päivänä joulukuuta 2002 annetun ajoneuvolain (1090/2002) 96 §:n 2 momentti ja 
    lisätään lain 96 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti:

                                                                       96 § 

                                                                Rangaistukset

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------                    
       Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	laiminlyö 5 tai 57 §:ssä säädetyn korjausvelvoitteen, 
2)	rikkoo 6 §:n 1 momentissa tai 51, 56, 57, 60, 75 tai 84 §:ssä säädettyä ajoneuvon käyttökieltoa tai ajokieltoa,
3)	rikkoo 6 §:n 2 momentissa säädettyä valmistuksen, maahantuonnin, kaupan pitämisen, myynnin tai muun luovuttamisen kieltoa, 
4)	laiminlyö 9 §:n 2 momentissa säädetyn velvollisuuden pitää ajoneuvo liikennekelpoisena, 
5)	laiminlyö 58 §:ssä säädetyn velvollisuuden pitää mukana katsastuksesta annettu todistus tai 60-62 §:ssä säädetyn katsastusvelvollisuuden, 
6)	laiminlyö 64 §:n nojalla säädetyn ajoneuvon rekisteritietojen ilmoitusvelvollisuuden, 
7)	rikkoo 66 §:n nojalla säädettyä vaatimusta rekisteritunnuksen ja –kilpien tai kansallisuustunnuksen käytöstä, kiinnittämisestä tai kunnossapidosta, 
8)	rikkoo 71 §:ssä säädettyä velvollisuutta sallia teknisen tienvarsikatsastuksen suorittaminen, 
9)	kieltäytyy esittämästä 71 §:ssä tai toimittamasta 93 §:ssä tarkoitettuja asiakirjoja tai päästämästä 71 §:ssä mainittuja henkilöitä ajoneuvoon tai 82 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä osien, erillisten teknisten yksiköiden tai polkupyörien maahantuontia, valmistusta tai kauppaa harjoittavan valmistus-, varasto- tai myyntipaikkaan tai ottamasta tutkimusta varten näytteitä taikka saamasta haltuunsa tarpeelliset osan, erillisen teknisen yksikön tai polkupyörän ominaisuuksia taikka hyväksymistä koskevat asiakirjat tai tiedot, 
10)	laiminlyö 81 §:ssä säädetyn selosteen antamisen, 
11)	suorittaa 87 §:ssä tarkoitettuja asennus- ja korjaustöitä ilman asianmukaista lupaa tai vastoin 90 §:ssä säädettyä rajoitusta, taikka 
12)	kieltäytyy päästämästä 91 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden asennus- tai korjauspaikkaan, 
     on tuomittava, jollei siitä muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, ajoneuvorikkomuksesta sakkoon. 
     Rikesakosta eräiden ajoneuvorikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                           ___________ 
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                            ___________
                                                     
18. 

                                                 L a k i 
                                  vesiliikennelain 24 §:n muuttamisesta
     
     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetun vesiliikennelain (463/1996) 24 §:n 3 momentti, sellaisena kuin se on laissa 598/2005, seuraavasti:  

                                                                    24 § 
                                                     
                                                           Rangaistukset

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
     Rikesakosta eräiden vesiliikennerikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                             ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                             ___________    

19. 

                                                                      L a k i 
                                           jätelain 62 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 3 päivänä joulukuuta 1993 annetun jätelain (1072/1993) 62 §, sellaisena kuin se on laissa 554/1999, seuraavasti:

                                                                           62 § 

                                                                      Rikesakko

     Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena 19 §:ssä tarkoitetun roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 
                                                                        __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                        __________

20. 

                                                                      L a k i

                                               kalastuslain 108 ja 110 §:n muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 16 päivänä huhtikuuta 1982 annetun kalastuslain (286/1982) 108 ja 110 §, sellaisina kuin ne ovat laissa 518/2006, seuraavasti: 

                                                                    108 § 

                                                       Kalastusrikkomus 
                                                       
     Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	käyttää kiellettyä kalastustapaa tai kiellettyä pyydystä tai pitää sellaista pyydystä aluksella tai muutoin siten, että se on pyyntiä varten helposti käsillä,
2)	kalastaa luvattomasti valta- tai kalaväylässä tai vesialueella, jossa kalastaminen on kielletty tai sitä on rajoitettu, taikka rauhoituspiiriä koskevaa määräystä rikkoen, 
3)	pyydystää rauhoitus- tai muutoin luvattomana aikana kalaa tai rapua taikka sanottuna aikana pitää vedessä niiden pyyntiin sopivaa pyydystä, 
4)	pyydystää 35 §:n vastaisesti alamittaista kalaa tai rapua, 
5)	tuo maahan muun kuin Suomessa luonnonvaraisena esiintyvän kala- tai rapulajin tai niiden kannan tai sukusoluja ilman 94 §:n 2 momentissa säädettyä lupaa tai lupaehdon vastaisesti, 
6)	istuttaa vesialueelle kala- tai rapulajin tai sen kannan, jota siellä ei ennestään ole, taikka suorittaa alueelle kalojen tai rapujen siirtoistutuksen ilman 121 §:ssä tarkoitettua lupaa tai lupaehdon vastaisesti tai 
7)	aiheuttaa kalastaessaan 39 §:n vastaisesti tarpeetonta häiriötä tai haittaa,   
    on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, kalastusrikkomuksesta sakkoon. 
    Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena 88 §:ssä tarkoitetun kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                                       110 §

                                                         Menettämisseuraamus

     Menettämisseuraamuksia koskevia säännöksiä ei sovelleta, jos henkilö on syyllistynyt 108 §:n 2 momentissa tarkoitettuun tekoon, josta hänelle määrätään seuraamukseksi rikesakko.  
                                                                      ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                      ____________  
     
21.                 

                                                                         L a k i 
                                                  järjestyslain muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     kumotaan 27 päivänä kesäkuuta 2003 annetun järjestyslain (612/2003) 19 §, 
     muutetaan lain 16 § ja 
     lisätään lain 18 §:ään uusi 2 momentti seuraavasti: 

                                                                             16 §  

                                                                  Järjestysrikkomus

     Joka tahallaan
1)	häiritsee yleistä järjestystä tai vaarantaa turvallisuutta 3 §:ssä tarkoitetulla tavalla, 
2)	nauttii päihdyttävää ainetta vastoin 4 §:ssä säädettyä kieltoa, 
3)	laiminlyö 5 §:ssä rakennuksen tai rakennelman omistajalle tai haltijalle taikka hänen edustajalleen säädetyn huolehtimisvelvollisuuden, 
4)	käyttää 6 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti valoa tai mainosta taikka poistaa tai turmelee 2 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti siinä tarkoitetun kuulutuksen tai tiedonannon, 
5)	ostaa tai tarjoaa seksuaalipalveluja 7 §:n 1 momentin vastaisesti, 
6)	virtsaa tai ulostaa vastoin 7 §:n 2 momentissa säädettyä kieltoa, 
7)	järjestää esityksiä 7 §:n 3 momentin vastaisesti, 
8)	laiminlyö 8 §:ssä säädetyn rakennuksen sisäänpääsyn varmistamiseen liittyvän velvollisuuden, 
9) pitää 13 §:ssä säädetyn kiellon vastaisesti hallussaan töhrimiseen soveltuvaa ainetta, 
10) laiminlyö 14 §:n 1 momentissa säädetyn eläinten pitämiseen liittyvän velvollisuuden tai 
11) toimii vastoin 15 §:n 1 momentissa säädettyä ratsastamiseen ja ajamiseen liittyvää kieltoa,
on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, järjestysrikkomuksesta rikesakkoon kuten siitä rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ) säädetään. 

                                                                     18 § 

Toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkominen 

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
    Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena vähäisestä 1 momentissa tarkoitetusta teosta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa.

                                                               ____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                               ____________

  

22. 

                                                      L a k i 
                          pysäköintivirhemaksusta annetun lain 1 ja 16 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
    muutetaan pysäköintivirhemaksusta 3 päivänä huhtikuuta 1970 annetun lain (248/1970) 1 §:n 3 momentti ja 16 § seuraavasti:

                                                                        1 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Pysäköintivirhemaksua ei voida määrätä, jos virheen johdosta on nostettu syyte taikka annettu sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus. 

                                                                        16 §

     Milloin pysäköintivirheestä on nostettu syyte taikka annettu sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus, pysäköinninvalvojan on hakemuksesta määrättävä suoritettu pysäköintivirhemaksu palautettavaksi asianosaiselle. Hakemus on tehtävä vuoden kuluessa syytteen nostamisesta taikka vaatimuksen tai määräyksen tiedoksiantamisesta. 

                                                                   __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                   __________

23. 

                                                        L a k i
    ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä annetun lain 16 §:n
                                                                      muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä 28 päivänä helmikuuta 1975 annetun lain (151/1975) 16 § seuraavasti:

                                                                       16 § 

     Milloin ajoneuvo on siirretty 2 §:n 1 kohdassa mainitulla perusteella ja samasta syystä nostettu syyte on lainvoimaisella päätöksellä hylätty tai sen johdosta ei ole annettu sakkomääräystä tai syyttäjän sakkomääräystä taikka mainitusta syystä määrätty pysäköintivirhemaksu on vastalauseen tai valituksen johdosta lainvoimaisesti poistettu, siirtokustannusten periminen raukeaa. Jos siirtokustannukset on suoritettu, maksumääräyksen antajan on hakemuksesta määrättävä suoritettu määrä palautettavaksi asianomaiselle. 

                                                                      _________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                      _________

24. 

                                                                       L a k i
        poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa annetun lain 6 §:n  muuttamisesta 

          Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa 3 päivänä marraskuuta 1995 annetun lain (1251/1995) 6 §:n 1 momentin 2 kohta seuraavasti:
                                                                         
                                                                          6 § 

                                   Tietojen saanti eräiden viranomaisten rekisteristä

     Pääesikunnalla on 1 §:ssä mainittujen tehtävien suorittamista varten salassapitovelvollisuuden estämättä oikeus saada tarpeellisia tietoja:
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
2) oikeushallinnon tietojärjestelmistä rikostutkintaa sekä turvallisuus- ja valvontatehtäviä varten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjien päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------   

			    _____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                 _____________

25. 
		                           L a k i
                                       tekijänoikeuslain 58 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 8 päivänä heinäkuuta 1961 annetun tekijänoikeuslain (404/1961) 58 §:n 2 momentti, sellaisena kuin se on laissa 821/2005, seuraavasti:

                                                                         58 §
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Jos teoksen kappale on valmistettu tai levitetty yleisölle vastoin tätä lakia taikka tuotu maahan tai Suomen alueelle 56 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja se määrätään sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä valtiolle menetetyksi, voidaan asianomistajan vaatimuksesta samalla määrätä, että teoksen kappale on hävitettävä. Sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä voidaan määrätä myös 50 b §:ssä tarkoitettu teknisen toimenpiteen kiertämisväline valtiolle menetetyksi ja hävitettäväksi, jos se on valmistettu, saatettu yleisön saataviin taikka tuotu maahan yleisölle levittämistä varten tai Suomen alueelle kolmanteen maahan kuljetettavaksi vastoin 50 b §:n 1 momentin säännöksiä. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
       
                                                                ___________     
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .         
                                                                ___________

26. 

                                                                     L a k i
                                             kirkkolain 23 luvun 2 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 26 päivänä marraskuuta 1993 annetun kirkkolain (1054/1993) 23 luvun 2 §:n 1 momenttia seuraavasti:

                                                                     23 luku 

                                                         Kurinpitomenettely

                                                                         2 §

                                           Tuomioistuimen ilmoittamisvelvollisuus 

     Kun pappia syytetään yleisessä tuomioistuimessa, oikeuden on ilmoitettava siitä asianomaiselle tuomiokapitulille, joka voi määrätä asiamiehen olemaan saapuvilla asian käsittelyssä. Ilmoitusta ei tarvita asiassa, joka käsitellään loppuun sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /    ) mukaisessa menettelyssä. 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

                                                                 __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                 __________

27. 
                                                       L a k i 
                                    ulkomaalaisrekisteristä annetun lain 8 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan ulkomaalaisrekisteristä 19 päivänä joulukuuta 1997 annetun lain (1270/1997) 8 §:n 1 momentin 1 kohta seuraavasti:

                                                                     8 § 

                                                Ulkopuoliset tietolähteet 

     Rekisterinpitäjällä on oikeus salassapitosäännösten estämättä saada ulkomaalaisrekisteriä varten sille laissa säädettyjen tehtävien suorittamiseksi välttämättömiä tietoja seuraavasti:
1)	oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja ulkomaalaisten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjän päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                      ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                                      ____________

 

               LIITE 
                                                                     RINNAKKAISTEKSTIT

2.

		                               L a k i  
                                                      rikoslain muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     kumotaan 19 päivänä joulukuuta 1889 annetun rikoslain (39/1889) 2 a luvun 9-11 §, 
     sellaisina kuin niistä ovat 9 § laeissa 613/2003 ja 585/2005 ja 10 ja 11 § laissa 550/1999,  
     muutetaan 2 a luvun 2 §:n 4 momentti, 6 §:n 3 ja 4 momentti ja 8 §, 7 luvun 1 §:n 2 momentti sekä 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta, 6 §:n 2 momentin 3 kohta ja 18 §, 
     sellaisina kuin niistä ovat 2 a luvun 2 §:n 4 momentti ja 6 §:n 3 momentti laissa 550/1999, 6 §:n 4 momentti laissa     /      , 8 § laeissa 550/1999 ja 971/2001, 7 luvun 1 §:n 2 momentti laissa 697/1991 sekä 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta ja 6 §:n 2 momentin 3 kohta laissa 297/2003 ja 18 § laeissa 297/2003 ja 1161/2005, sekä   
     lisätään 2 a luvun 3 §:ään uusi 3 momentti, 7 lukuun uusi 3 a ja 3 b § sekä 8 luvun 3 §:ään uusi 3 momentti ja 13 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti: 

     

			2 a luku 

	         Sakosta, muuntorangaistuksesta ja rikesakosta 

Voimassa oleva laki 
                                                              2 §

                                                Päiväsakon rahamäärä 

------------------------------------------------------------------------------------------------------------          
     Päiväsakko määrätään tuomioistuimessa oikeudenkäynnin aikaisten ja rangaistusmääräysmenettelyssä rangaistusvaatimuksen antamishetken tietojen perusteella. Syyttäjä määrää sakon kuitenkin rangaistusmääräyksen antamishetken tietojen perusteella, jos on ilmennyt, että rangaistusvaatimuksen saaneen maksukyky on vaatimuksen antamishetkellä saatuihin tietoihin verrattuna olennaisesti muuttunut. 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

Ehdotus 
                                                                  2 §

                                                Päiväsakon rahamäärä 

------------------------------------------------------------------------------------------------------------          
     Päiväsakko määrätään tuomioistuimessa oikeudenkäynnin aikaisten ja sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /     ) mukaisessa menettelyssä sakko- tai rangaistusvaatimuksen antamishetken tietojen perusteella. Syyttäjä määrää sakon kuitenkin syyttäjän sakkomääräyksen antamishetken tietojen perusteella, jos on ilmennyt, että sakko- tai rangaistusvaatimuksen saaneen maksukyky on vaatimuksen antamishetkellä saatuihin tietoihin verrattuna olennaisesti muuttunut. 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

Voimassa oleva laki 
                                                                    3 § 

                                                 Sakon kokonaisrahamäärä                                                                

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus     
                                                                      3 § 

                                                 Sakon kokonaisrahamäärä                                                                

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Kokonaisrahamäärän korottamisesta määrättäessä yhteistä rangaistusta sakolla ja rikesakolla rangaistavista rikoksista säädetään 7 luvun 3 a §:ssä. 

Voimassa oleva laki 
                                                                       6 § 

                                  Sakon tai se osan muuntamatta jättäminen 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sitä sakon osaa, jolla sakon kokonaisrahamäärä on 3 §:n 2 momentin nojalla korotettu, ei muunneta vankeudeksi. 
     Rangaistusmääräysmenettelyssä annettua, enintään 20 päiväsakon suuruista sakkorangaistusta ei muunneta vankeudeksi. Tällaista sakkoa ei muunneta vankeudeksi silloinkaan, kun tuomioistuin on tuominnut sen rangaistusvaatimuksen vastustamista seuranneessa oikeudenkäynnissä. 

Ehdotus 
                                                                        6 § 

                                  Sakon tai se osan muuntamatta jättäminen 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sitä sakon osaa, jolla sakon kokonaisrahamäärä on 3 §:n 2 momentin tai 7 luvun 3 a §:n nojalla korotettu, ei muunneta vankeudeksi. 
     Sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 

Voimassa oleva laki 
                                                              8 §

		                  Rikesakko

    Rikesakko on euromäärältään kiinteä sakkoa lievempi varallisuusrangaistus.   
    Rikesakko saa olla enintään 200 euroa. Eri rikkomuksista määrättävän rikesakon suuruudesta säädetään valtioneuvoston asetuksella.  
    Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 
    
Ehdotus 
     			    8 §

		                  Rikesakko

     Rikesakko on euromäärältään kiinteä sakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka lailla säädetään eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. 
    Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. 

 Voimassa oleva laki  
                                                                  9 § 

                                               Rikesakkorikkomukset 

      Rikesakko voidaan 2-5 momentin mukaisesti säätää seuraamukseksi virallisen syytteen alaisesta rikkomuksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta. 
     Rikesakko voidaan säätää tieliikennelain (267/1981), ajoneuvolain (1090/2002) tai vesiliikennelain (463/1996) taikka niiden nojalla annettujen sellaisten säännösten tai määräysten vähäisestä rikkomisesta, jotka koskevat:
1)	jalankulkijoita; 
2)	moottorittoman ajoneuvon kuljettajaa; 
3)	moottorikäyttöisen tai hinattavan ajoneuvon rakennetta, varusteita, kuntoa, moottorikäyttöistä ajoneuvoa kuljetettaessa vaadittavia asiakirjoja, moottorikäyttöisen ajoneuvon häiritsevää ja tarpeetonta ajoa, henkilökuljetusta, kuljettajan tai matkustajan henkilökohtaisen suojavälineen käyttöä, muita kuljettajaa koskevia liikennesääntöjä tai liikenteen ohjauslaittein osoitettuja käskyjä, kieltoja tai rajoituksia; 
4)	suurimman sallitun nopeuden ylittämistä moottorikäyttöisellä ajoneuvolla; 
5)	ajoneuvon katsastusta ja rekisteröitäväksi ilmoittamista; taikka 
6)	vesillä liikkujaa koskevia yleisiä velvollisuuksia, vesikulkuneuvon rakennetta, varusteita ja kuntoa, vesiliikenteeseen liittyvien asiakirjojen esittämisvelvollisuutta tai vesiliikennettä koskevia alueellisia kieltoja ja rajoituksia. 
     Rikesakko voidaan säätää seuraamukseksi myös jätelaissa (1072/1993) säädetyn roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta sekä kalastuslaissa (286/1982) säädetyn kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä.  
     Rikesakko voidaan säätää seuraamukseksi myös järjestyslaissa (612/2003) säädetystä järjestysrikkomuksesta sekä vähäisestä toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkomisesta. 
     Edellä 2-4 momentissa mainituista rikkomuksista säädetään tarkemmin valtioneuvoston asetuksella. 

Ehdotus 

(kumotaan) 

Voimassa oleva laki 
                                                                  10 § 

                                               Rikesakon määrääminen 

     Rikesakon määrää poliisimies tai muu laissa säädettyä valvontaa suorittava virkamies. 
     Rikesakkoa ei saa määrätä, jos 
1) rikkomus on ollut omiaan aiheuttamaan muunlaista kuin vähäisenä pidettävää vaaraa tai haittaa, 
2) rikkoja on menettelyllään osoittanut piittaamattomuutta lain kielloista tai käskyistä tai 
3) on ilmeistä, että asianomistaja tulee rikkomuksen johdosta tekemään syyttämispyynnön syyttäjälle tai poliisille taikka esittämään vahingonkorvausvaatimuksen. 
     Rikesakon määräämisestä säädetään rikesakkomenettelystä annetussa laissa (66/1983). 

Ehdotus 

(kumotaan)

Voimassa oleva laki 
                                                                         11 § 

                                          Eri rikkomuksista määrättävä rikesakko

     Jos samalla kertaa olisi määrättävä kahdesta tai useammasta rikkomuksesta rikesakko, määrätään rikesakko siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. 
     Rikesakosta ja sakkorangaistuksesta tai määräaikaisesta vankeusrangaistuksesta ei saa määrätä yhteistä rangaistusta.

Ehdotus 

(kumotaan) 
     
			7 luku

	                            Yhteisestä rangaistuksesta

Voimassa oleva laki 
                                                                1 § 

                                   Yhteisen vankeusrangaistuksen määrääminen 

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------   
     Jos jostakin rikoksesta olisi tuomittava vankeutta ja yhdestä tai useammasta muusta rikoksesta sakkoa, tuomioistuin saa tuomita kaikista rikoksista yhteisen vankeusrangaistuksen taikka joistakin niistä yhteisen vankeusrangaistuksen ja sen ohella muista rikoksista sakkoa. 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

Ehdotus
                                                               1 § 

                                   Yhteisen vankeusrangaistuksen määrääminen 

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------   
     Jos jostakin rikoksesta olisi tuomittava vankeutta ja yhdestä tai useammasta muusta rikoksesta sakkoa, rikesakko tai sakkoa ja rikesakko, tuomioistuin saa tuomita kaikista rikoksista yhteisen vankeusrangaistuksen taikka joistakin niistä yhteisen vankeusrangaistuksen ja sen ohella muista rikoksista sakkoa tai rikesakon.  
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

Voimassa oleva laki 
                                                                      3 a § 

                                                          Sakko ja rikesakko

(uusi)

Ehdotus 
                                                                       3 a § 

                                                          Sakko ja rikesakko

     Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa sakkorangaistus ja rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan yhteinen sakkorangaistus 10 eurolla korotettuna. 
     Jos sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus olisi kokonaismäärältään rikesakkoa tai ankarinta rikesakkoa alempi, sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus korotetaan rikesakon tai ankarimman rikesakon suuruiseksi ennen 1 momentissa tarkoitetun korotuksen tekemistä.   

Voimassa oleva laki 
                                                                              3 b § 

                                                                   Rikesakko

(uusi) 

Ehdotus                                                           
                                                                        3 b § 

                                                                   Rikesakko 

     Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan yksi rikesakko. Tuolloin rikesakko määrätään 10 eurolla korotettuna siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko.    

8 luku 

                                                   Vanhentumisesta

Voimassa oleva laki 
                                                             1 §  

		       Syyteoikeuden vanhentuminen   

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyteoikeus vanhentuu, jollei syytettä ole nostettu 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
4) kahdessa vuodessa, jos ankarin rangaistus on enintään vuosi vankeutta tai sakkoa.  
     -------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
		                           1 §  

		       Syyteoikeuden vanhentuminen   

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyteoikeus vanhentuu, jollei syytettä ole nostettu 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
4) kahdessa vuodessa, jos ankarin rangaistus on enintään vuosi vankeutta, sakkoa tai rikesakko.  
     -------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Voimassa oleva laki 
                                                                         3 § 
 
                            Syyteoikeuden vanhentumisen katkaiseminen

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                     3 § 
 
                            Syyteoikeuden vanhentumisen katkaiseminen

------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
     Kun rikkomusta koskevaa asiaa käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, syyteoikeuden vanhentuminen katkeaa, kun sakkovaatimus, vastustuksenvarainen rikesakkomääräys tai rangaistusvaatimus annetaan rikkomuksesta epäillylle tiedoksi. Vanhentuminen ei kuitenkaan katkea, jos vaatimus peruutetaan tai määräystä vastustetaan.    

Voimassa oleva laki    
                                                                  6 §

                          Rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen   

--- ------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rangaistusta muusta kuin 1 momentissa tarkoitetusta rikoksesta ei saa tuomita, kun 2 §:ssä mainitusta päivästä on kulunut 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     3) kymmenen vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta enintään 
      kaksi vuotta tai sakkoa. 
--- -------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                   6 §

                          Rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen   

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rangaistusta muusta kuin 1 momentissa tarkoitetusta rikoksesta ei saa tuomita tai määrätä sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä, kun 2 §:ssä mainitusta päivästä on kulunut 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     3) kymmenen vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta enintään kaksi vuotta, sakkoa tai rikesakko, 

Voimassa oleva laki 
                                                                   13 § 

                                     Tuomitun sakkorangaistuksen raukeaminen

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                   13 § 

                                     Tuomitun sakkorangaistuksen raukeaminen 

   -------------------------------------------------------------------------------------------------------------
          Rikesakko raukeaa viiden vuoden kuluttua rikesakkomääräyksen antamispäivästä.

Voimassa oleva laki 
                                                                       18 § 

                                                             Viittaussäännös 
     
     Ehdollisen vankeuden raukeamisesta säädetään 2 b luvun 3 §:n 2 momentissa. 
     Vanhentumisesta rangaistusmääräysmenettelyssä säädetään rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa (692/1993). Rikesakon raukeamisesta säädetään rikesakkomenettelystä annetussa laissa (66/1983).      
     Sotilaalle ja muulle rikoslain 45 luvun alaiselle henkilölle tuomittavan kurinpitorangaistuksen vanhentumisesta säädetään sotilaskurinpitolaissa (331/1983). 
                                                                     
Ehdotus 
                                                                     18 § 

                                                             Viittaussäännös 
     
     Ehdollisen vankeuden raukeamisesta säädetään 2 b luvun 3 §:n 2 momentissa. 
     Sotilaalle ja muulle rikoslain 45 luvun alaiselle henkilölle tuomittavan kurinpitorangaistuksen vanhentumisesta säädetään sotilaskurinpitolaissa (331/1983). 

                                                   _____________
Tämä laki tulee voimaan         päivänä             kuuta 20  . 
 
                                                        ______________

4. 
                                                L a k i   
                       sakon täytäntöönpanosta annetun lain muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan sakon täytäntöönpanosta 9 päivänä elokuuta 2002 annetun lain (672/2002) 2 §:n 1 momentti, 5 §:n 2 momentti ja 6 § seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                2 § 

                                      Seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuus

     Sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaiseksi tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio taikka kun asia on lopullisesti ratkaistu rangaistus- tai rikesakkomääräyksin. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

Ehdotus  
                                                                      2 § 

                                      Seuraamusten täytäntöönpanokelpoisuus

     Sakon ja omaisuuteen kohdistuvan menettämisseuraamuksen täytäntöönpanoon on ryhdyttävä, kun ratkaisu, jolla kyseinen seuraamus on määrätty, on tullut lainvoimaiseksi tai kun ratkaisu on pantavissa täytäntöön kuten lainvoimainen tuomio. Sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (   /    ) 3 luvun mukaisen rikesakkomääräyksen täytäntöönpanokelpoisuudesta säädetään mainitun lain 36 §:n 2 momentissa. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  

Voimassa oleva laki 
                                                                     5 §

                                                  Maksutilaisuuden varaaminen

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  
     Rangaistusmääräysmenettelyssä maksutilaisuuden varaa rangaistusvaatimuksen antava virkamies. 

Ehdotus  
                                                                     5 §

                                                  Maksutilaisuuden varaaminen

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------  
     Sakkovaatimuksen ja rangaistusvaatimuksen käyttämisen yhteydessä maksutilaisuuden varaa vaatimuksen antava virkamies. 

Voimassa oleva laki   
                                                                   6 § 

                                           Oikeus saatavan maksamiseen

     Maksuvelvollisella on oikeus suorittaa sakko jo ennen seuraamusta koskevan ratkaisun täytäntöönpanokelpoiseksi tulemista. Rangaistusmääräysmenettelyssä syytetyllä on oikeus suorittaa menetetyksi tuomittu rahamäärä, kun rangaistusvaatimus on toimitettu hänelle tiedoksi.  
     Maksaminen ei estä maksuvelvollista hakemasta muutosta siihen ratkaisuun, jolla kysymyksessä oleva seuraamus on määrätty, tai ilmoittamasta asiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi.  
     Suoritetusta maksusta huolimatta täytäntöönpano maksettua rahamäärää vastaavalta osalta katsotaan päättyneeksi vasta kun ratkaisu on tullut lainvoimaiseksi tai asia on lopullisesti ratkaistu rangaistus- tai rikesakkomääräyksin.     

Ehdotus 
                                                                     6 § 

                                           Oikeus saatavan maksamiseen

     Maksuvelvollisella on oikeus suorittaa sakko jo ennen seuraamusta koskevan ratkaisun täytäntöönpanokelpoiseksi tulemista. Sakkomääräyksen tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista koskevassa menettelyssä rikkomuksesta epäillyllä on oikeus suorittaa menetetyksi vaadittu rahamäärä, kun sakkovaatimus tai rangaistusvaatimus on annettu hänelle tiedoksi. 
     Maksaminen ei estä maksuvelvollista hakemasta muutosta siihen ratkaisuun, jolla kysymyksessä oleva seuraamus on määrätty, taikka vastustamasta sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain 3 luvussa tarkoitettua rikesakkomääräystä. 
     Suoritetusta maksusta huolimatta täytäntöönpano maksettua rahamäärää vastaavalta osalta katsotaan päättyneeksi vasta, kun ratkaisu on tullut lainvoimaiseksi taikka kun asia on ratkaistu sakkomääräyksellä, rikesakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä. 

                                                            _____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä          kuuta 20   .
                                                           ______________

5. 

			       L a k i 	
                      oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 §:n ja 17 luvun 18 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 § ja 17 luvun 18 §:n 2 momentin 2 kohta, sellaisina kuin niistä ovat 2 luvun 6 § laissa 1052/1991 ja 17 luvun 18 §:n 2 momentin 2 kohta laissa 690/1997, seuraavasti:

                                                                   2 luku 

                                                     Päätösvaltaisuudesta

Voimassa oleva laki 
                                                                      6 § 

     Rikosasiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja, jos syytteessä tarkoitetusta rikoksesta ei syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä ole säädetty muuta tai ankarampaa rangaistusta kuin sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi kuusi kuukautta. Tällöin rangaistukseksi ei voida tuomita muuta rangaistusta kuin sakko. 
 
Ehdotus                                                                   
                                                                       6 § 

     Rikosasiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja, jos syytteessä tarkoitetusta rikoksesta ei syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä ole säädetty muuta tai ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko, sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi kuusi kuukautta. Tällöin rangaistukseksi ei voida tuomita muuta rangaistusta kuin rikesakko tai sakko. 

                                                                     17 luku 

                                                                 Todistelusta 

Voimassa oleva laki  
                                                                       18 § 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
          Rikosasiassa ei saa kuulustella todistajana sitä:  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
2) jolle on annettu rangaistusmääräys tai rikesakko 1 kohdassa tarkoitetusta teosta; eikä 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

  Ehdotus                                                                       
                                                                          18 § 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
          Rikosasiassa ei saa kuulustella todistajana sitä:  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
2) jolle on annettu sakkomääräys, syyttäjän sakkomääräys tai rikesakko 1 kohdassa tarkoitetusta teosta; eikä 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                    ___________
     Tämä laki tulee voimaan      päivänä         kuuta 20  .
                                                                    ___________  

6. 
                                                           L a k i 
          oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 7 §:n muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan oikeudenkäynnistä rikosasioissa 11 päivänä heinäkuuta 1997 annetun lain (689/1997) 1 luvun 7 § seuraavasti: 

                                                       1 luku 

                                              Syyteoikeudesta  

Voimassa oleva laki  
                                                          7 § 

     Virallinen syyttäjä saa jättää syytteen nostamatta:
1)	milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakko ja sitä on sen haitallisuus tai siitä ilmenevä tekijän syyllisyys huomioon ottaen kokonaisuutena arvostellen pidettävä vähäisenä; 
2)	rikoksesta, jonka joku on tehnyt alle 18-vuotiaana, milloin siitä ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja sen katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan.     

Ehdotus 
                                                           7 § 

     Virallinen syyttäjä saa jättää syytteen nostamatta:
1)	milloin rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakko ja sitä on sen haitallisuus tai siitä ilmenevä tekijän syyllisyys huomioon ottaen kokonaisuutena arvostellen pidettävä vähäisenä; 
2)	rikoksesta, jonka joku on tehnyt alle 18-vuotiaana, milloin siitä ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko, sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja sen katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan.     
                                                   _________
     Tämä laki tulee voimaan   päivänä    kuuta 20  .                                                                           
                                                    __________                                  

7. 

			L a k i 
                                      esitutkintalain muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan 30 päivänä huhtikuuta 1987 annetun esitutkintalain (449/1987) 4 §:n 1 momentti, 14 §:n 2 momentti, 43 §:n 1 momentti ja 44 §:n 1 momentti, sellaisina kuin niistä ovat 14 §:n 2 momentti laissa 203/1997 sekä 4 §:n 1 momentti, 43 §:n 1 momentti ja 44 §:n 1 momentti laissa 645/2003 ja 44 §, seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                4 § 

     Esitutkinta saadaan jättää toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia.  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                 4 § 

     Esitutkinta saadaan jättää toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia.  
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Voimassa oleva laki 
                                                                 14 §

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen esitutkintaa johtaa kuitenkin aina virallinen syyttäjä lukuun ottamatta rikesakkoasiana ja rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltäviä asioita.

Ehdotus 
                                                                 14 §

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen esitutkintaa johtaa kuitenkin aina virallinen syyttäjä lukuun ottamatta sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /     ) mukaisessa menettelyssä käsiteltäviä asioita. 

Voimassa oleva laki 
                                                                          43 §

     Esitutkinnan valmistuttua asia on toimitettava syyttäjälle syyteharkinnan suorittamista tai rangaistusmääräyksen antamista varten. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                         43 § 

     Esitutkinnan valmistuttua asia on toimitettava syyttäjälle syyteharkinnan suorittamista tai syyttäjän sakkomääräyksen antamista varten. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Voimassa oleva laki 
                                                                         44 §

     Yksinkertaisissa ja selvissä asioissa saadaan toimittaa suppea esitutkinta, jos teosta ei ole yleisen rangaistuskäytännön mukaisesti odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa. Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen johdosta saadaan kuitenkin toimittaa suppea esitutkinta vain, jos asia käsitellään rikesakkoasiana tai rangaistusmääräysmenettelyssä. 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                        44 §

     Yksinkertaisissa ja selvissä asioissa saadaan toimittaa suppea esitutkinta, jos teosta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa. Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen johdosta saadaan kuitenkin toimittaa suppea esitutkinta vain, jos asia käsitellään sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä. 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                           ____________
     Tämä laki tulee voimaan      päivänä     kuuta 20   .
                                                           ____________

 8.                                                                        
                                        
		                            L a k i 
           henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain 13 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa 22 päivänä elokuuta 2003 annetun lain (761/2003) 13 §:n 2 momentin 3 kohta seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                 13 § 

                                Poliisien tietojen saanti eräistä rekistereistä  

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Poliisilla on salassapitosäännösten estämättä oikeus saada, siten kuin asianomaisen rekisterinpitäjän kanssa sovitaan, teknisen käyttöyhteyden avulla tai konekielisessä muodossa:
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------        3) oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä, Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen täytäntöönpanoa koskevia tietoja sekä tietoja kriminaalihuolto- ja vankeinhoitoviranomaisten tietojärjestelmistä vapauteen kohdistuvaa rangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/1993);   	
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                 13 § 

                                Poliisien tietojen saanti eräistä rekistereistä  

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Poliisilla on salassapitosäännösten estämättä oikeus saada, siten kuin asianomaisen rekisterinpitäjän kanssa sovitaan, teknisen käyttöyhteyden avulla tai konekielisessä muodossa:
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------        3) oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä, Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja sekä tietoja kriminaalihuolto- ja vankeinhoitoviranomaisten tietojärjestelmistä vapauteen kohdistuvaa rangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/1993);  	
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

			___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   . 
                                                            ____________

9.

                                                     L a k i 
                         yleisistä syyttäjistä annetun lain 1 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan yleisistä syyttäjistä 11 päivänä maaliskuuta 1997 annetun lain (199/1997) 1 §:n 3 momentti seuraavasti: 

Voimassa oleva laki 
                                                                         1 § 

                                                    Syyttäjän asema ja tehtävät 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyttäjän tehtävänä on myös rangaistusmääräysten antaminen siten kuin siitä erikseen säädetään. 

Ehdotus 
                                                                         1 § 

                                                    Syyttäjän asema ja tehtävät 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Syyttäjän tehtävänä on myös syyttäjän sakkomääräysten ja rikesakkomääräysten antaminen siten kuin siitä erikseen säädetään. 

			  _____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä      kuuta 20  .
                                                              ______________

10. 

                                                      L a k i 
                           kihlakunnansyyttäjästä annetun lain 8 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan kihlakunnansyyttäjästä 22 päivänä maaliskuuta 1996 annetun lain (195/1996) 8 §:n 1 momentti seuraavasti:

Voimassa oleva laki                                                                          
                                                                       8 §

                                                     Apulaissyyttäjän toimivalta

     Apulaissyyttäjän käsiteltäväksi voidaan antaa rangaistusmääräysmääräysasioita ja yhden tuomarin kokoonpanossa käsiteltäviä rikosasioita. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------   
  
Ehdotus 
                                                                         8 §

                                                     Apulaissyyttäjän toimivalta

     Apulaissyyttäjän käsiteltäväksi voidaan antaa syyttäjän sakkomääräysasioita ja rikesakkoasioita sekä yhden tuomarin kokoonpanossa käsiteltäviä rikosasioita. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------   

                                                                   ____________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20  .
                                                                   ____________ 

11. 

                                                                        L a k i 
                                                       tullilain muuttamisesta 
  
     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 29 päivänä joulukuuta 1994 annetun tullilain (1466/1994) 28 §:n 1 momentin 6 kohta, 45 ja 46 § sekä 47 §:n 5 momentti, sellaisena kuin niistä ovat 46 § laissa 1299/2003 ja 47 §:n 5 momentti laissa 331/1996, seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                       28 § 

     Tulliviranomaisella on sen estämättä, mitä tietojen salassapitämisestä säädetään, oikeus saada tullilaitokselle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi tarpeellisia tietoja, myös teknisen käyttöyhteyden avulla, siten kuin rekisterinpitäjän kanssa sovitaan: 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
6) oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, annetuista rangaistusmääräyksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista rikosasioista, tuomituista sakkorangaistuksista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, joilla syyte on hylätty, ja vankeusrangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/93). 
 ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------    
       
Ehdotus 
                                                                           28 § 

     Tulliviranomaisella on sen estämättä, mitä tietojen salassapitämisestä säädetään, oikeus saada tullilaitokselle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi tarpeellisia tietoja, myös teknisen käyttöyhteyden avulla, siten kuin rekisterinpitäjän kanssa sovitaan: 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
6) oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista rikosasioista, tuomituista sakkorangaistuksista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, joilla syyte on hylätty, sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta ja vankeusrangaistusta suorittavista tai suorittaneista henkilöistä; tietojen saamisesta rikosrekisteristä säädetään kuitenkin rikosrekisterilaissa (770/93). 
 ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------    

Voimassa oleva laki                                                                     
                                                                             45 § 

     Tullimies voi olla ryhtymättä toimenpiteisiin syyllisen saattamiseksi syytteeseen, jos rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja rikosta on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä. Tullimies voi kuitenkin antaa tällaiseen rikokseen syyllistyneelle huomautuksen.  

Ehdotus 
                                                                             45 § 

     Tullimies voi olla ryhtymättä toimenpiteisiin syyllisen saattamiseksi syytteeseen, jos rikoksesta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin rikesakko tai sakkoa ja rikosta on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä. Tullimies voi kuitenkin antaa tällaiseen rikokseen syyllistyneelle huomautuksen.  

Voimassa oleva laki
                                                                            46 § 

     Jos tullirikosta koskeva asia voidaan käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä, tutkinnanjohtaja tai tehtävään määrätty muu tullimies voi antaa rangaistusvaatimuksen siten kuin rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa (692/1993) säädetään. 
     Jos tullilaitoksen tutkittavana olevasta rikkomuksesta voidaan määrätä seuraamukseksi rikesakko, 1 momentissa tarkoitetulla tullimiehellä on oikeus määrätä rikesakko siten kuin rikesakkomenettelystä annetussa laissa (66/1983) säädetään. Tullilaitoksen käsiteltävänä olevassa rikesakkoasiassa tullipiirin päällikön tehtävistä on voimassa, mitä sanotussa laissa säädetään poliisipiirin päällikön tehtävistä rikesakkoasiassa.   

Ehdotus 
                                                                             46 § 

     Jos tullirikoksesta voidaan määrätä sakkorangaistus ja menettämisseuraamus sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä, tutkinnanjohtaja tai tehtävään määrätty muu tullimies voi antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai mainittuja seuraamuksia koskevan rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa (    /   ) säädetään.
     Jos tullilaitoksen tutkittavana olevasta rikkomuksesta voidaan määrätä seuraamukseksi rikesakko, 1 momentissa tarkoitetulla tullimiehellä on oikeus määrätä rikesakko tai antaa rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa säädetään. 

Voimassa oleva laki 
                                                                     47 §     
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rajatulliyhteistyöstä tehdyssä sopimuksessa tarkoitettu virkamies, joka suorittaa tullitoimenpiteitä Suomen valtion lukuun, voi tullirikosasiassa antaa tiedoksi haasteen ja 46 §:n 1 momentissa tarkoitetun rangaistusvaatimuksen sopimuksen tarkoittamalla valvontavyöhykkeellä. Tullirikosasiaa koskeva rangaistusvaatimus voidaan valvontavyöhykkeellä antaa ilman oikeuskanslerin määräystä myös muulle kuin Suomen kansalaiselle. 

Ehdotus 
                                                                     47 §     
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rajatulliyhteistyöstä tehdyssä sopimuksessa tarkoitettu virkamies, joka suorittaa tullitoimenpiteitä Suomen valtion lukuun, voi tullirikosasiassa antaa tiedoksi haasteen ja 46 §:n 1 momentissa tarkoitetun sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen sopimuksen tarkoittamalla valvontavyöhykkeellä. Tullirikosasiaa koskeva määräys tai vaatimus voidaan valvontavyöhykkeellä antaa ilman oikeuskanslerin määräystä myös muulle kuin Suomen kansalaiselle. 

                                                              __________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20  .
                                                              __________

12. 
                                                    
                                                      L a k i
                                        rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 15 päivänä heinäkuuta 2005 annetun rajavartiolain (578/2005) 47 §:ää seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                       47 § 

                            Rangaistusvaatimuksen antaminen ja rikesakon määrääminen   

     Rajavartiomies antaa rangaistusvaatimuksen siten kuin rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain (692/1993) 3-7 §:ssä säädetään. Rajavartiomies antaa rikesakon siten kuin rikesakkomenettelystä annetussa laissa (66/1983), jäljempänä rikesakkolaki, säädetään. Rajavartio- ja merivartioalueen päällikön tehtävistä on voimassa, mitä rikesakkolaissa säädetään poliisipiirin päällikön tehtävistä.    

Ehdotus 
                                                                      47 § 

               Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus 

     Rajavartiomies antaa sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen siten kuin sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetussa laissa (   /    ) säädetään. 

                                                               ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                               ___________

13. 

	                                        L a k i  
       henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaitoksessa annetun lain 22 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan henkilötietojen käsittelystä rajavartiolaissa 15 päivänä heinäkuuta 2005 annetun lain (579/2005) 22 §:n 1 momentin 12 kohta seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                               22 § 

       Rajavartiolaitoksen oikeus saada tietoja eräistä rekistereistä ja tietojärjestelmistä 

     Rajavartiolaitoksella on sen lisäksi, mitä rajavartiolaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten salassapitosäännösten estämättä tarpeellisia tietoja rekistereistä seuraavasti:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
12) oikeushallinnon tietojärjestelmistä syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista ja oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä sekä pakkokeinoista tarpeellisia tietoja rajaturvallisuuden ylläpitämistä, esitutkintaa, muuta tutkintaa, pelastustehtävää, merenkulun turvatoimilaissa tarkoitettua tehtävää sekä liikenteenharjoittajan seuraamusmaksun määräämistä varten;    
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                    22 § 

       Rajavartiolaitoksen oikeus saada tietoja eräistä rekistereistä ja tietojärjestelmistä 

     Rajavartiolaitoksella on sen lisäksi, mitä rajavartiolaissa tai muussa laissa säädetään, oikeus saada tehtäviensä suorittamista ja henkilörekisteriensä ylläpitämistä varten salassapitosäännösten estämättä tarpeellisia tietoja rekistereistä seuraavasti:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
12) oikeushallinnon tietojärjestelmistä syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista, syyttäjien päätöksistä, tuomioistuimessa vireillä olevista tai olleista rikosasioista, tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista, sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanosta, oikeushallintoviranomaisten etsintäkuuluttamista henkilöistä sekä pakkokeinoista tarpeellisia tietoja rajaturvallisuuden ylläpitämistä, esitutkintaa, muuta tutkintaa, rangaistusvaatimusten käsittelyä, pelastustehtävää, merenkulun turvatoimilaissa tarkoitettua tehtävää sekä liikenteenharjoittajan seuraamusmaksun määräämistä varten;    
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

                                                                     _____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                _________

14. 
                                                      L a k i
              metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n muuttamisesta 

          Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan metsähallituksen erävalvonnasta 22 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain (1157/2005) 14 §:n 1 ja 2 momentti ja
     lisätään 14 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                       14 § 

                                                Rikesakko ja rangaistusvaatimus

     Jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikosasia voidaan käsitellä rikesakkomenettelystä annetussa laissa (66/1983) säädetyssä rikesakkomenettelyssä, erätarkastajalla on oikeus määrätä rikesakko, jos sakon kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi rikesakkomenettelyssä. Asiaan sovelletaan muutoin, mitä rikesakkomenettelystä erikseen säädetään.  
     Jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikosasia voidaan käsitellä rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa (692/1993) säädetyssä rangaistusmääräysmenettelyssä, erätarkastajalla on oikeus antaa rangaistusvaatimus, jos vaatimuksen kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi rangaistusmääräysmenettelyssä. Rangaistusvaatimus saa olla enintään 20 päiväsakkoa, eikä sitä saa muuntaa vankeudeksi. Asiaan sovelletaan muutoin, mitä rangaistusmääräysmenettelystä erikseen säädetään.    
     
Ehdotus 
                                                                      14 § 

                                Rikesakko, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus 

     Jos erävalvonnassa ilmi tulleesta tässä laissa tarkoitetusta rikkomuksesta voidaan määrätä rikesakko, erätarkastajalla on oikeus määrätä sellainen seuraamus, jos rikesakon kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /    ) mukaisessa menettelyssä. Asian käsittelyyn ja rikesakkoa koskevan rangaistusvaatimuksen antamiseen sovelletaan muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään. 
     Jos erävalvonnassa ilmi tullut tässä laissa tarkoitettu rikkomus on sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu, erätarkastajalla on oikeus antaa sakkovaatimus, jos vaatimuksen kohteena oleva antaa kirjallisen suostumuksen asian käsittelemiseksi mainitun lain mukaisessa menettelyssä. Sakkovaatimus saa olla enintään 20 päiväsakkoa, eikä vaatimuksesta määrättyä sakkoa saa muuntaa vankeudeksi. Ilman vaatimuksen kohteena olevan suostumusta voidaan antaa vastaava rangaistusvaatimus. Asian käsittelyyn sovelletaan muutoin, mitä mainitussa laissa säädetään.
     Erätarkastajalla on oikeus saada rangaistusvaatimusten käsittelyä varten Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmästä sakkorangaistuksen ja rikesakon täytäntöönpanoa koskevia tietoja. 
                                                                   ___________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä     kuuta 20   .
                                                                    __________      

    
15. 
                                                                        L a k i 
                                     sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 25 päivänä maaliskuuta 1983 annetun sotilasoikeudenkäyntilain 15 §:n 2 momentti seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                          15 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sotilasoikeudenkäyntiasiaa ei saa käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä. 

Ehdotus 
                                                                          15 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Sotilasoikeudenkäyntiasiaa ei saa käsitellä sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain (    /    ) mukaisessa menettelyssä. 

                                                                  __________
     Tämä laki tulee voimaan     päivänä    kuuta 20  .
                                                                  __________ 

16. 

                                                                       L a k i
                                         tieliikennelain 103 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     lisätään 3 päivänä huhtikuuta 1981 annetun tieliikennelain (267/1981) 103 §:ään, sellaisena kuin se on laissa 567/2005, uusi 2 momentti seuraavasti: 

Voimassa oleva laki 
                                                                         103 §

                                                               Liikennerikkomus 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus      
                                                                           103 §

                                                               Liikennerikkomus 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Rikesakosta eräiden liikennerikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                                    ____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                    ____________

17. 

                                                                             L a k i
                                            ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
    muutetaan 11 päivänä joulukuuta 2002 annetun ajoneuvolain (1090/2002) 96 §:n 2 momentti ja 
    lisätään lain 96 §:ään uusi 3 momentti seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                             96 § 

                                                                       Rangaistukset 

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------                    
       Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	rikkoo 4 §:ssä säädettyä ajoneuvon turvallisuutta, vaatimustenmukaisuutta ja hallittavuutta koskevaa vaatimusta, 
2)	laiminlyö 5 tai 57 §:ssä säädetyn korjausvelvoitteen, 
3)	rikkoo 6 §:n 1 momentissa tai 8, 51, 56, 57, 60, 75, 84 tai 85 §:ssä säädettyä ajoneuvon käyttökieltoa tai ajokieltoa,
4)	rikkoo 6 §:n 2 momentissa säädettyä valmistuksen, maahantuonnin, kaupan pitämisen, myynnin tai muun luovuttamisen kieltoa, 
5)	rikkoo 7 §:ssä säädettyä ajoneuvon rakenteen muuttamiskieltoa, 
6)	laiminlyö 9 §:ssä säädetyn velvollisuuden pitää ajoneuvo liikennekelpoisena, 
7)	laiminlyö 58 §:ssä säädetyn velvollisuuden pitää mukana katsastuksesta annettu todistus tai 60-62 §:ssä säädetyn katsastusvelvollisuuden, 
8)	laiminlyö 64 §:n nojalla säädetyn ajoneuvon rekisteritietojen ilmoitusvelvollisuuden tai 66 §:ssä säädetyn velvollisuuden pitää mukana rekisteröinnistä annettu todistus, 
9)	rikkoo 66 §:n nojalla säädettyä vaatimusta rekisteritunnuksen ja –kilpien tai kansallisuustunnuksen käytöstä, kiinnittämisestä tai kunnossapidosta, 
10)	rikkoo 71 §:ssä säädettyä velvollisuutta sallia teknisen tienvarsikatsastuksen suorittaminen, 
11)	kieltäytyy esittämästä 71 §:ssä tai toimittamasta 93 §:ssä tarkoitettuja asiakirjoja tai päästämästä 71 §:ssä mainittuja henkilöitä ajoneuvoon tai 82 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä osien, erillisten teknisten yksiköiden tai polkupyörien maahantuontia, valmistusta tai kauppaa harjoittavan valmistus-, varasto- tai myyntipaikkaan tai ottamasta tutkimusta varten näytteitä taikka saamasta haltuunsa tarpeelliset osan, erillisen teknisen yksikön tai polkupyörän ominaisuuksia taikka hyväksymistä koskevat asiakirjat tai tiedot, 
12)	laiminlyö 81 §:ssä säädetyn selosteen antamisen, 
13)	suorittaa 87 §:ssä tarkoitettuja asennus- ja korjaustöitä ilman asianmukaista lupaa tai vastoin 90 §:ssä säädettyä rajoitusta, taikka 
14)	kieltäytyy päästämästä 91 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden asennus- tai korjauspaikkaan, 
     on tuomittava, jollei siitä muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, ajoneuvorikkomuksesta sakkoon. 
    Ehdotus   
                                                                             96 § 

                                                                       Rangaistukset

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------                    
       Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	laiminlyö 5 tai 57 §:ssä säädetyn korjausvelvoitteen, 
2)	rikkoo 6 §:n 1 momentissa tai 51, 56, 57, 60, 75 tai 84 §:ssä säädettyä ajoneuvon käyttökieltoa tai ajokieltoa,
3)	rikkoo 6 §:n 2 momentissa säädettyä valmistuksen, maahantuonnin, kaupan pitämisen, myynnin tai muun luovuttamisen kieltoa, 
4)	laiminlyö 9 §:n 2 momentissa säädetyn velvollisuuden pitää ajoneuvo liikennekelpoisena, 
5)	laiminlyö 58 §:ssä säädetyn velvollisuuden pitää mukana katsastuksesta annettu todistus tai 60-62 §:ssä säädetyn katsastusvelvollisuuden, 
6)	laiminlyö 64 §:n nojalla säädetyn ajoneuvon rekisteritietojen ilmoitusvelvollisuuden, 
7)	rikkoo 66 §:n nojalla säädettyä vaatimusta rekisteritunnuksen ja –kilpien tai kansallisuustunnuksen käytöstä, kiinnittämisestä tai kunnossapidosta, 
8)	rikkoo 71 §:ssä säädettyä velvollisuutta sallia teknisen tienvarsikatsastuksen suorittaminen, 
9)	kieltäytyy esittämästä 71 §:ssä tai toimittamasta 93 §:ssä tarkoitettuja asiakirjoja tai päästämästä 71 §:ssä mainittuja henkilöitä ajoneuvoon tai 82 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä osien, erillisten teknisten yksiköiden tai polkupyörien maahantuontia, valmistusta tai kauppaa harjoittavan valmistus-, varasto- tai myyntipaikkaan tai ottamasta tutkimusta varten näytteitä taikka saamasta haltuunsa tarpeelliset osan, erillisen teknisen yksikön tai polkupyörän ominaisuuksia taikka hyväksymistä koskevat asiakirjat tai tiedot, 
10)	laiminlyö 81 §:ssä säädetyn selosteen antamisen, 
11)	suorittaa 87 §:ssä tarkoitettuja asennus- ja korjaustöitä ilman asianmukaista lupaa tai vastoin 90 §:ssä säädettyä rajoitusta, taikka 
12)	kieltäytyy päästämästä 91 §:ssä tarkoitettuja viranomaisia tai henkilöitä järjestelmien, osien tai erillisten teknisten yksiköiden asennus- tai korjauspaikkaan, 
     on tuomittava, jollei siitä muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, ajoneuvorikkomuksesta sakkoon. 
     Rikesakosta eräiden ajoneuvorikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                           ___________ 
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                            ___________

18. 

                                                 L a k i 
                                  vesiliikennelain 24 §:n muuttamisesta
     
     Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetun vesiliikennelain (463/1996) 24 §:n 3 momentti, sellaisena kuin se on laissa 598/2005, seuraavasti:  

Voimassa oleva laki                                                                     
                                                                  24 § 
                                                     
                                                           Rangaistukset

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
     Rikesakosta seuraamuksena vesillä liikkujaa koskevia yleisiä velvollisuuksia, vesikulkuneuvon rakennetta, varusteita ja kuntoa, vesiliikenteeseen liittyvien asiakirjojen esittämisvelvollisuutta sekä vesiliikennettä koskevia alueellisia kieltoja ja rajoituksia koskevien säännösten noudattamatta jättämisestä säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 2 momentin 6 kohdassa ja 5 momentin nojalla annetulla valtioneuvoston asetuksella.   

Ehdotus 
                                                                  24 § 
                                                     
                                                           Rangaistukset

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
     Rikesakosta eräiden vesiliikennerikkomusten (ainoana) rangaistuksena säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                             ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                             ___________    

19. 

                                                                      L a k i 
                                            jätelain 62 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 3 päivänä joulukuuta 1993 annetun jätelain (1072/1993) 62 §, sellaisena kuin se on laissa 554/1999, seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                          62 § 

                                                                      Rikesakko

     Rikesakosta seuraamuksena 19 §:ssä tarkoitetun roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 3 momentissa ja mainitun 9 §:n nojalla annetulla asetuksella.   

Ehdotus 
                                                                           62 § 

                                                                      Rikesakko

     Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena 19 §:ssä tarkoitetun roskaamiskiellon vähäisestä rikkomisesta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

                                                                        __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                        __________

20. 

                                                                      L a k i

                                               kalastuslain 108 ja 110 §:n muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 16 päivänä huhtikuuta 1982 annetun kalastuslain (286/1982) 108 ja 110 §, sellaisina kuin ne ovat laissa 518/2006, seuraavasti: 

Voimassa oleva laki 
                                                                   108 § 

                                                       Kalastusrikkomus 
                                                       
     Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	käyttää kiellettyä kalastustapaa tai kiellettyä pyydystä tai pitää sellaista pyydystä aluksella tai muutoin siten, että se on pyyntiä varten helposti käsillä,
2)	kalastaa luvattomasti valta- tai kalaväylässä tai vesialueella, jossa kalastaminen on kielletty tai sitä on rajoitettu, taikka rauhoituspiiriä koskevaa määräystä rikkoen, 
3)	pyydystää rauhoitus- tai muutoin luvattomana aikana kalaa tai rapua taikka sanottuna aikana pitää vedessä niiden pyyntiin sopivaa pyydystä, 
4)	pyydystää 35 §:n vastaisesti alamittaista kalaa tai rapua, 
5)	harjoittaa kalan tai ravun pyyntiä, vaikka hän ei ole suorittanut valtiolle 88 §:ssä säädettyä kalastuksenhoitomaksua tai viehekalastusmaksua taikka hänellä ei ole mukana tositetta suorittamastaan kalastuksenhoitomaksusta tai viehekalastusmaksusta eikä hän voi sitä esittää seitsemän vuorokauden kuluessa, 
6)	tuo maahan muun kuin Suomessa luonnonvaraisena esiintyvän kala- tai rapulajin tai niiden kannan tai sukusoluja ilman 94 §:n 2 momentissa säädettyä lupaa tai lupaehdon vastaisesti, 
7)	istuttaa vesialueelle kala- tai rapulajin tai sen kannan, jota siellä ei ennestään ole, taikka suorittaa alueelle kalojen tai rapujen siirtoistutuksen ilman 121 §:ssä tarkoitettua lupaa tai lupaehdon vastaisesti tai 
8)	aiheuttaa kalastaessaan 39 §:n vastaisesti tarpeetonta häiriötä tai haittaa,   
    on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, kalastusrikkomuksesta sakkoon. 
    Rikesakosta seuraamuksena kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 3 momentissa ja mainitun 9 §:n 4 momentin nojalla annetulla asetuksella. 

Ehdotus 
                                                                    108 § 

                                                       Kalastusrikkomus 
                                                       
     Joka tahallaan tai huolimattomuudesta 
1)	käyttää kiellettyä kalastustapaa tai kiellettyä pyydystä tai pitää sellaista pyydystä aluksella tai muutoin siten, että se on pyyntiä varten helposti käsillä,
2)	kalastaa luvattomasti valta- tai kalaväylässä tai vesialueella, jossa kalastaminen on kielletty tai sitä on rajoitettu, taikka rauhoituspiiriä koskevaa määräystä rikkoen, 
3)	pyydystää rauhoitus- tai muutoin luvattomana aikana kalaa tai rapua taikka sanottuna aikana pitää vedessä niiden pyyntiin sopivaa pyydystä, 
4)	pyydystää 35 §:n vastaisesti alamittaista kalaa tai rapua, 
5)	tuo maahan muun kuin Suomessa luonnonvaraisena esiintyvän kala- tai rapulajin tai niiden kannan tai sukusoluja ilman 94 §:n 2 momentissa säädettyä lupaa tai lupaehdon vastaisesti, 
6)	istuttaa vesialueelle kala- tai rapulajin tai sen kannan, jota siellä ei ennestään ole, taikka suorittaa alueelle kalojen tai rapujen siirtoistutuksen ilman 121 §:ssä tarkoitettua lupaa tai lupaehdon vastaisesti tai 
7)	aiheuttaa kalastaessaan 39 §:n vastaisesti tarpeetonta häiriötä tai haittaa,   
    on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, kalastusrikkomuksesta sakkoon. 
    Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena 88 §:ssä tarkoitetun kalastuksenhoito- tai viehekalastusmaksun suorittamisen laiminlyönnistä taikka kyseisen maksun suorittamista osoittavan tositteen määräajassa esittämisen laiminlyönnistä säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (    /    ). 

Voimassa oleva laki 
                                                                      110 §

                                                         Menettämisseuraamus

     Menettämisseuraamuksia koskevia säännöksiä ei sovelleta, jos henkilö on syyllistynyt 108 §:n 1 momentin 5 kohdassa mainittuun tekoon, josta hänelle määrätään seuraamukseksi rikesakko.  

Ehdotus 
                                                                       110 §

                                                         Menettämisseuraamus

     Menettämisseuraamuksia koskevia säännöksiä ei sovelleta, jos henkilö on syyllistynyt 108 §:n 2 momentissa tarkoitettuun tekoon, josta hänelle määrätään seuraamukseksi rikesakko.  

                                                                      ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                      ____________  

21.                 

                                                                         L a k i 
                                                  järjestyslain muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     kumotaan 27 päivänä kesäkuuta 2003 annetun järjestyslain (612/2003) 19 §, 
     muutetaan lain 16 § ja 
     lisätään lain 18 §:ään uusi 2 momentti seuraavasti: 

Voimassa oleva laki 
                                                                             16 §  

                                                                  Järjestysrikkomus

     Joka tahallaan
1)	häiritsee yleistä järjestystä tai vaarantaa turvallisuutta 3 §:ssä tarkoitetulla tavalla, 
2)	nauttii päihdyttävää ainetta vastoin 4 §:ssä säädettyä kieltoa, 
3)	laiminlyö 5 §:ssä rakennuksen tai rakennelman omistajalle tai haltijalle taikka hänen edustajalleen säädetyn huolehtimisvelvollisuuden, 
4)	käyttää 6 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti valoa tai mainosta taikka poistaa tai turmelee 2 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti siinä tarkoitetun kuulutuksen tai tiedonannon, 
5)	ostaa tai tarjoaa seksuaalipalveluja 7 §:n 1 momentin vastaisesti, 
6)	virtsaa tai ulostaa vastoin 7 §:n 2 momentissa säädettyä kieltoa, 
7)	järjestää esityksiä 7 §:n 3 momentin vastaisesti, 
8)	laiminlyö 8 §:ssä säädetyn rakennuksen sisäänpääsyn varmistamiseen liittyvän velvollisuuden, 
9) pitää 13 §:ssä säädetyn kiellon vastaisesti hallussaan töhrimiseen soveltuvaa ainetta, 
10) laiminlyö 14 §:n 1 momentissa säädetyn eläinten pitämiseen liittyvän velvollisuuden tai 
11) toimii vastoin 15 §:n 1 momentissa säädettyä ratsastamiseen ja ajamiseen liittyvää kieltoa,
     on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, järjestysrikkomuksesta sakkoon. 
     Järjestysrikkomuksesta tuomittua sakkoa ei saa muuttaa vankeudeksi. 

Ehdotus 
                                                                             16 §  

                                                                  Järjestysrikkomus

     Joka tahallaan
1)	häiritsee yleistä järjestystä tai vaarantaa turvallisuutta 3 §:ssä tarkoitetulla tavalla, 
2)	nauttii päihdyttävää ainetta vastoin 4 §:ssä säädettyä kieltoa, 
3)	laiminlyö 5 §:ssä rakennuksen tai rakennelman omistajalle tai haltijalle taikka hänen edustajalleen säädetyn huolehtimisvelvollisuuden, 
4)	käyttää 6 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti valoa tai mainosta taikka poistaa tai turmelee 2 momentissa säädetyn kiellon vastaisesti siinä tarkoitetun kuulutuksen tai tiedonannon, 
5)	ostaa tai tarjoaa seksuaalipalveluja 7 §:n 1 momentin vastaisesti, 
6)	virtsaa tai ulostaa vastoin 7 §:n 2 momentissa säädettyä kieltoa, 
7)	järjestää esityksiä 7 §:n 3 momentin vastaisesti, 
8)	laiminlyö 8 §:ssä säädetyn rakennuksen sisäänpääsyn varmistamiseen liittyvän velvollisuuden, 
9) pitää 13 §:ssä säädetyn kiellon vastaisesti hallussaan töhrimiseen soveltuvaa ainetta, 
10) laiminlyö 14 §:n 1 momentissa säädetyn eläinten pitämiseen liittyvän velvollisuuden tai 
11) toimii vastoin 15 §:n 1 momentissa säädettyä ratsastamiseen ja ajamiseen liittyvää kieltoa,
     on tuomittava, jollei teosta muualla laissa säädetä ankarampaa rangaistusta, järjestysrikkomuksesta rikesakkoon kuten siitä rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (   /     ) säädetään. 

Voimassa oleva laki  
                                                                     18 § 
 
Toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkominen 

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                     18 § 
 
Toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkominen 

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
    Rikesakosta (ainoana) rangaistuksena vähäisestä 1 momentissa tarkoitetusta teosta säädetään rikesakkorikkomuksista annetussa laissa.

Voimassa oleva laki 
                                                                        19 § 

                                                                  Rikesakko

     Rikesakosta seuraamuksena 16 §:ssä tarkoitetusta järjestysrikkomuksesta ja vähäisestä 18 §:ssä tarkoitetusta toisen vahingoittamiseen soveltuvia esineitä tai aineita koskevien säännösten rikkomisesta säädetään rikoslain 2 a luvun 9 §:n 4 momentissa ja 5 momentin nojalla annetulla valtioneuvoston asetuksella.   

Ehdotus 

(kumotaan) 

                                                               ____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                               ____________

  

22. 

                                                      L a k i 
                          pysäköintivirhemaksusta annetun lain 1 ja 16 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
    muutetaan pysäköintivirhemaksusta 3 päivänä huhtikuuta 1970 annetun lain (248/1970) 1 §:n 3 momentti ja 16 § seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                       1 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Pysäköintivirhemaksua ei voida määrätä, jos virheen johdosta on nostettu syyte tai annettu tiedoksi rangaistusvaatimus. 

Ehdotus 
                                                                        1 § 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
     Pysäköintivirhemaksua ei voida määrätä, jos virheen johdosta on nostettu syyte taikka annettu sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus. 

Voimassa oleva laki    
                                                                       16 §

     Milloin pysäköintivirheestä on nostettu syyte tai annettu tiedoksi rangaistusvaatimus, pysäköinninvalvojan on hakemuksesta määrättävä suoritettu pysäköintivirhemaksu palautettavaksi asianosaiselle. Hakemus on tehtävä vuoden kuluessa syytteen nostamisesta tai rangaistusvaatimuksen tiedoksisaattamisesta. 

Ehdotus 
                                                                          16 §

     Milloin pysäköintivirheestä on nostettu syyte taikka annettu sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus, pysäköinninvalvojan on hakemuksesta määrättävä suoritettu pysäköintivirhemaksu palautettavaksi asianosaiselle. Hakemus on tehtävä vuoden kuluessa syytteen nostamisesta taikka vaatimuksen tai määräyksen tiedoksiantamisesta. 

                                                                   __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                   __________

23. 

                                                        L a k i
    ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä annetun lain 16 §:n
                                                                      muuttamisesta  

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan ajoneuvojen siirtämisestä ja romuajoneuvojen hävittämisestä 28 päivänä helmikuuta 1975 annetun lain (151/1975) 16 § seuraavasti:

Voimassa oleva laki  
                                                                   16 § 

     Milloin ajoneuvo on siirretty 2 §:n 1 kohdassa mainitulla perusteella ja samasta syystä nostettu syyte on lainvoimaisella päätöksellä hylätty tai sen johdosta tehty rangaistusvaatimus ei ole johtanut rangaistusmääräyksen antamiseen tahi mainitusta syystä määrätty pysäköintivirhemaksu on vastalauseen tai valituksen johdosta lainvoimaisesti poistettu, siirtokustannusten periminen raukeaa. Jos siirtokustannukset on suoritettu, maksumääräyksen antajan on hakemuksesta määrättävä suoritettu määrä palautettavaksi asianomaiselle. 

Ehdotus 
                                                                       16 § 

     Milloin ajoneuvo on siirretty 2 §:n 1 kohdassa mainitulla perusteella ja samasta syystä nostettu syyte on lainvoimaisella päätöksellä hylätty tai sen johdosta ei ole annettu sakkomääräystä tai syyttäjän sakkomääräystä taikka mainitusta syystä määrätty pysäköintivirhemaksu on vastalauseen tai valituksen johdosta lainvoimaisesti poistettu, siirtokustannusten periminen raukeaa. Jos siirtokustannukset on suoritettu, maksumääräyksen antajan hakemuksesta määrättävä suoritettu määrä palautettavaksi asianomaiselle. 

                                                                      _________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                      _________

24. 

                                                                       L a k i
        poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa annetun lain 6 §:n  muuttamisesta 

          Eduskunnan päätöksen mukaisesti
     muutetaan poliisin tehtävien suorittamisesta puolustusvoimissa 3 päivänä marraskuuta 1995 annetun lain (1251/1995) 6 §:n 1 momentin 2 kohta seuraavasti:

Voimassa oleva laki                                                              
                                                                    6 § 

                                   Tietojen saanti eräiden viranomaisten rekisteristä

     Pääesikunnalla on 1 §:ssä mainittujen tehtävien suorittamista varten salassapitovelvollisuuden estämättä oikeus saada tarpeellisia tietoja:
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
2) oikeushallinnon tietojärjestelmistä rikostutkintaa sekä turvallisuus- ja valvontatehtäviä varten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjien päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista rangaistusmääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------   

Ehdotus                                                      
                                                                      6 § 

                                   Tietojen saanti eräiden viranomaisten rekisteristä

     Pääesikunnalla on 1 §:ssä mainittujen tehtävien suorittamista varten salassapitovelvollisuuden estämättä oikeus saada tarpeellisia tietoja:
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 
2) oikeushallinnon tietojärjestelmistä rikostutkintaa sekä turvallisuus- ja valvontatehtäviä varten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjien päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------   

			    _____________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .
                                                                 _____________

25. 
		                           L a k i
                                       tekijänoikeuslain 58 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 8 päivänä heinäkuuta 1961 annetun tekijänoikeuslain (404/1961) 58 §:n 2 momentti, sellaisena kuin se on laissa 821/2005, seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                         58 §
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Jos teoksen kappale on valmistettu tai levitetty yleisölle vastoin tätä lakia taikka tuotu maahan tai Suomen alueelle 56 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja se määrätään rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain (692/1993) mukaan valtiolle menetetyksi, voidaan asianomistajan vaatimuksesta samalla määrätä, että teoksen kappale on hävitettävä. Rangaistusmääräysmenettelyssä voidaan määrätä myös 50 b §:ssä tarkoitettu teknisen toimenpiteen kiertämisväline valtiolle menetetyksi ja hävitettäväksi, jos se on valmistettu, saatettu yleisön saataviin taikka tuotu maahan yleisölle levittämistä varten tai Suomen alueelle kolmanteen maahan kuljetettavaksi vastoin 50 b §:n 1 momentin säännöksiä. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     
Ehdotus 
                                                                          58 §
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      
     Jos teoksen kappale on valmistettu tai levitetty yleisölle vastoin tätä lakia taikka tuotu maahan tai Suomen alueelle 56 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja se määrätään sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä valtiolle menetetyksi, voidaan asianomistajan vaatimuksesta samalla määrätä, että teoksen kappale on hävitettävä. Sakkomääräyksellä tai syyttäjän sakkomääräyksellä voidaan määrätä myös 50 b §:ssä tarkoitettu teknisen toimenpiteen kiertämisväline valtiolle menetetyksi ja hävitettäväksi, jos se on valmistettu, saatettu yleisön saataviin taikka tuotu maahan yleisölle levittämistä varten tai Suomen alueelle kolmanteen maahan kuljetettavaksi vastoin 50 b §:n 1 momentin säännöksiä. 
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------      

                                                                ___________     
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20  .         
                                                                ___________

26. 

                                                                     L a k i
                                             kirkkolain 23 luvun 2 §:n muuttamisesta

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan 26 päivänä marraskuuta 1993 annetun kirkkolain (1054/1993) 23 luvun 2 §:n 1 momenttia seuraavasti:

                                                                     23 luku 

                                                         Kurinpitomenettely

Voimassa oleva laki 
                                                                   2 §

                                           Tuomioistuimen ilmoittamisvelvollisuus 

     Kun pappia syytetään yleisessä tuomioistuimessa, oikeuden on ilmoitettava siitä asianomaiselle tuomiokapitulille, joka voi määrätä asiamiehen olemaan saapuvilla asian käsittelyssä. Ilmoitusta ei tarvita asiassa, joka käsitellään rangaistusmääräys- tai rikesakkomenettelyä noudattaen taikka joka on tullut vireille tällaisessa menettelyssä, mutta siirretty käsiteltäväksi tuomioistuimessa syytetyn ilmoituksesta.  
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

Ehdotus 
                                                                         2 §

                                           Tuomioistuimen ilmoittamisvelvollisuus 

     Kun pappia syytetään yleisessä tuomioistuimessa, oikeuden on ilmoitettava siitä asianomaiselle tuomiokapitulille, joka voi määrätä asiamiehen olemaan saapuvilla asian käsittelyssä. Ilmoitusta ei tarvita asiassa, joka käsitellään loppuun sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annetun lain mukaisessa menettelyssä. 
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 

                                                                 __________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä    kuuta 20   .
                                                                 __________

27. 
                                                       L a k i 
                                    ulkomaalaisrekisteristä annetun lain 8 §:n muuttamisesta 

     Eduskunnan päätöksen mukaisesti 
     muutetaan ulkomaalaisrekisteristä 19 päivänä joulukuuta 1997 annetun lain (1270/1997) 8 §:n 1 momentin 1 kohta seuraavasti:

Voimassa oleva laki 
                                                                     8 § 

                                                Ulkopuoliset tietolähteet 

     Rekisterinpitäjällä on oikeus salassapitosäännösten estämättä saada ulkomaalaisrekisteriä varten sille laissa säädettyjen tehtävien suorittamiseksi välttämättömiä tietoja seuraavasti:
1)	oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja ulkomaalaisten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjän päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista rangaistusmääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Ehdotus 
                                                                    8 § 

                                                Ulkopuoliset tietolähteet 

     Rekisterinpitäjällä on oikeus salassapitosäännösten estämättä saada ulkomaalaisrekisteriä varten sille laissa säädettyjen tehtävien suorittamiseksi välttämättömiä tietoja seuraavasti:
1)	oikeushallinnon tietojärjestelmistä tietoja ulkomaalaisten syyteharkinnassa olevista tai olleista rikosasioista ja syyttäjän päätöksistä, joiden mukaan asiassa ei ole kyseessä rikos tai näyttöä rikoksesta, annetuista sakkomääräyksistä ja syyttäjän sakkomääräyksistä, tuomioistuimissa vireillä olevista rikosasioista sekä tuomioistuinten lainvoimaisista ratkaisuista; 
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
       
                                                                      ___________
     Tämä laki tulee voimaan    päivänä     kuuta 20   .
                                                                      ____________