pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21611);(21253,21611);(21253,11837);(21601,11837);(21601,0);(0,0);fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21588);(6352,21588);(6352,21303);(21606,21303);(21606,0);(0,0);fBehindDocument1

Oikeusministeriö PL 25
00230 VALTIONEUVOSTO

`v.
VALTAKUNNANSYYTTÄJÄNVIRASTO	LAUSUNTO
14.6.2007	Dnro 25/62/07
©; x<r
,d
Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lausuntopyyntö 5.4.2007 OM 6/41/2006 RANGAISTUSMÄÄRÄYS- JA RIKESAKKOTYÖRYHMÄN MIETINTÖ (2007:3)
Pyydettynä lausuntonaan Valtakunnansyyttäjänvirasto esittää seuraavaa.

1 YLEISTÄ Ehdotettu sakko- ja rikesakkomääräysmenettelystä annettu laki (menettelylaki) on tarkoitettu korvaamaan sekä rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain että rikesakkomenettelystä annetun lain. Mietinnön mukaan lainmuutoksen tavoitteena on nykyisten prosessi-lajien korvaaminen yhdellä nykyaikaisella menettelylajilla, joka on perustuslain mukainen ja prosessiekonomisesti järkevä.

Ehdotetussa laissa on muutama periaatteellinen muutos nykyisiin rangaistusmääräys- ja rikesakkomenettelystä annettuihin lakeihin.

1.	Rikoksesta epäilty suostuisi etukäteen siihen, että asia voitaisiin käsitellä summaarisessa menettelyssä. Ellei hän antaisi suostumustaan, asian käsittelyä jatkettaisiin lähtökohtaisesti tavallisessa rikosprosessijärjestyksessä.

2.	Myös virallinen syyttäjä voisi antaa rikesakkomääräyksen.

3.	Valvontaa suorittava virkamies (poliisi, tullimies, rajavartiomies) voisi sakkomääräyksellä määrätä enintään 20 päiväsakon sakkorangaistuksen. Sakkomääräyksellä määrättyä maksamatonta sakkoa ei saisi muuntaa vankeudeksi.

Nämä periaatteelliset muutokset ovat kannatettavia ja ne selkeyttäisivät ja yksinkertaistaisivat olennaisesti nykyistä lainsäädäntöä.

Se, että rikesakkorikkomuksista säädettäisiin lailla, rikesakko olisi sellaisten rikkomusten ainoa seuraamus ja rikesakkomääräyksen voisi antaa muiden ohella syyttäjä, on selkeä parannus epäillyn oikeusturvan ja rikosoikeudellisen järjestelmän johdonmukaisuuden
Albertinkatu 25 A PL 333	'Fif Puh 010 362 0800
00181 HELSINKI	Fax 010 362 0888

2
kannalta. Myös enintään 20 päiväsakon rangaistukseen johtavien asioiden siirtäminen valvontaa suorittavien virkamiesten ratkaistaviksi olisi syyttäjälaitoksen resurssien kannalta erittäin tärkeä ja toivottava muutos.

Mietinnön muihinkin nykytilaa koskeviin arvioihin on helppo yhtyä, samoin kuin arvioihin syyttäjän toimintavaihtoehtojen lisääntymisestä ja monipuolistumisesta menettelylain myötä.

2 HUUMAUSAINEEN KÄYTTÖRIKOS

Valtakunnansyyttäjänvirasto kiinnittää oikeusministeriön huomiota siihen, että yksinomaan päiväsakon lukumäärään sidottu toimivallan raja tarkoittaisi sitä, että lähes kaikki huumausaineen käyttörikoksista nykyisin annettavat rangaistusmääräykset siirtyisivät tulevaisuudessa poliisin sakkomääräyksen piiriin (VKS:2006:1, liite 2). Tämä puolestaan saattaisi johtaa siihen, että toimenpiteistä luopumissäännösten soveltaminen entisestään vähenisi ja sakkorangaistuksen käyttö tästä rikostyypistä vakiintuisi.

Huumausaineen käyttörikos lisättiin rikoslakiin 1.9.2001. Lakivaliokunnan mietinnössä (LaVM 13/2001 vp) valtakunnansyyttäjä velvoitettiin huolehtimaan siitä, että syyttäjät soveltavat asianmukaisesti ja yhdenmukaisesti syyttämättäjättämistä koskevia säännöksiä myös rangaistusmääräysmenettelyssä. Valtakunnansyyttäjä on antanut 23.10.2006 (VKS:2006:1) syyttäjille uuden yleisen ohjeen seuraamuksen määräämisestä huumausaineen käyttörikoksesta. Myös poliisihallinto on uusinut omat ohjeensa. Ehdotettu lainsäädäntö saattaa johtaa ristiriitaan näiden ohjeiden kanssa.

Valtakunnansyyttäjänviraston mielestä tulisi tehdä laajempi kriminaalipoliittinen kokonaistarkastelu ja käydä keskustelua siitä, kuinka huumausaineiden käyttörikokseen tulisi suhtautua. Tällöin olisi otettava huomioon se kyseenalainen ja käytännössä kestämätön tilanne, jossa syyttäjien edellytetään vaikuttavan poliisien sakotuskäytäntöön jättämällä tietyissä tapauksissa rangaistusmääräys antamatta. Edellytetty menetelmä on myös prosessiekonomisesti raskas.

Aikanaan 1970- ja 1980-luvuilla osoittautui toimimattomaksi järjestely, jossa tuomioistuinkäytännön, rangaistuksen tuomitsematta jättäminen vähäisissä rikosasioissa, toivottiin toimivan ohjeistuksena syyttäjille. Tuomioistuimet tuomitsivat säännönmukaisesti sakkorangaistuksia silloinkin kun toimenpiteistä luopuminen olisi ollut kriminaalipoliittisesti oikeampi ratkaisu. Syyttäjien syyttämättäjättämisvaltaa laajennettiin 1990-luvun alussa.

3 MÄÄRITELMISTÄ Ehdotetussa menettelyssä voisi antaa kolmenlaisia ratkaisuja. Sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen ja syyttäjän sakkomääräyksen. Näistä sakkomääräys ja syyttäjän sakkomääräys ovat
terminologisesti	liian	lähellä	toisiaan,	mikä	voi	johtaa

3
väärinkäsityksiin erilaisissa suullisissa palvelutilanteissa ja viran-omaisten välisessä tiedonkulussa.

Syyttäjän antamaa sakkomääräystä tulisi edelleen nimittää rangaistusmääräykseksi tai sitten valvontaa suorittavien virkamiesten antamia sakkomääräyksiä tulisi nimittää poliisin sakkomääräykseksi, tullin sakkomääräykseksi ja rajavartiolaitoksen sakkomääräykseksi.

Menettelylain 8 §:n 1 momentin mukaan sakkomääräys, rikesakko-määräys ja sakkovaatimus voitaisiin allekirjoittaa myös koneellisesti. Yleisemmin käytetty ilmaus lienee sähköinen allekirjoitus.

Nykyisessä rangaistusmääräysmenettelystä annetussa laissa ilmaus "päiväsakon rahamäärä" liittyy yksinomaan epäillyn maksu-kykyyn eli tuloihin. Ehdotuksesta on pääteltävissä (ss. 47, 62 ja 65), että päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteilla tarkoitettaisiin maksukykyyn, mutta myös päiväsakkojen lukumäärään tai jopa teon rangaistavuuteen vaikuttavia seikkoja. Määritelmiin tulisi lisätä, mitä päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteella tarkoitetaan tai asia tulisi muuten selvästi todeta.

4 YKSITYISKOHTAISET PERUSTELUT Menettelylain 4 §:n 3 momentti

Mietinnön perustelujen mukaan (s. 48) epäillyn suostumukseksi katsottaisiin myös sakon tai rikesakon osittainen maksaminen. Tämä tulisi todeta selkeästi myös itse säännöksessä.

Perusteluissa käsitellään lähinnä tilannetta, jossa osamaksu johtuu maksuvaikeuksista. Toisaalta (s. 63) todetaan, että osittainen maksu voi johtua myös siitä, että epäilty hyväksyy menettelyn käyttämisen, mutta riitauttaa päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteen. Epäselväksi kuitenkin jää, miten syyttäjän tulisi menetellä tilanteissa, joissa epäilty hyväksyy menettelyn muuten paitsi päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteen osalta ja osoittaa sen osamaksulla, mutta syyttäjä ei epäillyn toimittamasta selvityksestä huolimatta katso voivansa sen perusteella lieventää vaadittua sakkoa. Myös tästä, todennäköisesti yleisimmästä riitautuksen syystä, tulisi säätää itse laissa.

Toinen asia, jota suostumusta osoittavan maksun osalta tulisi vielä miettiä, on tilanne, jossa maksu tapahtuu myöhässä. Mietinnössä (s. 48) selostettu joutuisuusperiaate on luonnollisesti tärkeä, mutta pakollinen määräajan jälkeen tapahtuneen maksun palauttaminen epäillylle ja asian siirtäminen tavalliseen rikosasioiden käsittelyyn muodostuu erityisen ongelmalliseksi tilanteissa, jossa esim. ulkomaalainen epäilty maksaa saamansa sakon myöhässä. Rahojen palauttaminen ja epäillyn haastaminen käräjäoikeuteen on usein käytännössä mandotonta tai ainakin hyvin hankalaa.

4

Menettelylain 7 §:n 3 momentti

Jos asian käsittely jatkuisi tavallisessa rikosasioiden järjestyksessä, ehdotuksen mukaan jatkokäsittelyä varten tarpeellinen esitutkinta olisi suoritettava esitutkintaviranomaisen harkitsemassa laajuudessa. Mietinnössä (s. 53) vielä korostetaan, että jatkokäsittely ei välttämättä johtaisi siihen, että esitutkintaa täydennettäisiin tai että se suoritettaisiin suppeasta poikkeavana.

Kun rikkomusasian käsittelyä jatketaan tavallisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä, niin esitutkinta on toimitettava siinä laajuudessa, jota syyteharkinta edellyttää. Pykälää tulisi tältä osin muuttaa.

Menettelylain 8 §:n 1 momentti ja 9 §:n 1 momentti
Sakkomääräys, rikesakkomääräys, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus voitaisiin allekirjoittaa myös koneellisesti. Tämän allekirjoitus-tavan tulisi koskea myös syyttäjän sakkomääräystä.

Menettelylain 9 § Pykälässä viitataan vain 8 §:n 1 ja 3 momenttiin, mutta ei 4 momenttiin, jossa sakkovaatimukseen edellytetään merkittäväksi mm. päivä-sakon rahamäärän määräytymisperusteiden riitautus.

Rangaistusvaatimus on epäillylle annettava vaatimus tilanteessa, jossa hän ei suostu ehdotetun menettelyn käyttämiseen ja epäilty saattaa kieltäytyä menettelystä mm. siitä syystä, että hän katsoo olevansa syytön. Rangaistusvaatimuksen tarkoituksena on kuitenkin myös (s. 44) antaa rikkomuksesta epäillylle harkinta-aika suostumuksen antamista varten. Maksaminen määräajassa katsotaan suostumukseksi ja sen vuoksi rangaistusvaatimuksessa edellytetään mainittavaksi, että maksamalla annettava suostumus johtaa seuraamuksen vahvistamiseen.
Vaikka rangaistusvaatimuksessa ei epäillylle mainittaisi mandollisuudesta toimittaa selvitystä, niin siihen olisi kuitenkin tehtävä syyttäjää varten merkintä, jos epäilty riitauttaa päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteet ja riitautuksen syy. Muuten syyttäjälle 28 §:ssä annettu mandollisuus omasta aloitteestaan lieventää rangaistusta jää kuolleeksi kirjaimeksi.

Mietinnössä mainittu (s. 62) yleinen selvityksen toimittamismandollisuus syyttäjälle ei ole tässä suhteessa riittävä, kuten ei myöskään asian jääminen valvontaa suorittavan virkamiehen epäillylle tekemän maininnan varaan (s. 63).

Menettelylain 3 luku Tämä luku koskee rikesakon määräämistä ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista eikä tuoreeseen 1.4.2006 voimaan tulleeseen lainsäädäntöön ole esitetty muutoksia, koska säännösten käytännön toimivuudesta ei vielä ole riittävästi tietoa. Samasta syystä Valtakunnansyyttäjänvirastolla ei ole tässä vaiheessa aihetta lausua asiasta.

5
Menettelylain 25 § Mietinnön mukaan eräs ehdotetun menettelyn oikeusturvan takeista perustuu epäillyn yleiseen selvityksen toimittamismandollisuuteen syyttäjälle. Syyttäjän on erilaisista määräajoista huolimatta otettava asiaan vaikuttava selvitys huomioon, jos hän ei ole ehtinyt antaa sakkomääräystään ennen selvityksen saapumista. Kun selvitys voi saapua syyttäjänvirastoon jo ennen itse rangaistus- tai sakkovaatimusta, niin viraston edellytetään järjestävän tältä osin asian seuranta.
Tietojärjestelmien kehittymisestä huolimatta kaikki seuranta edellyttää työtä ja resursseja. Mietinnön mukaan myös syyttäjien edellytetään seuraavan epäiltyjen mandollisia maksuja ja syyttäjän- virastoihin toimittamia selvityksiä. Lisäksi on mandotonta etukäteen arvioida, paljonko resursseja vie mietinnössä syyttäjiltä edellytetty eräänlainen yleinen selvitysten tutkimisvelvollisuus ja niiden mandollisesti aiheuttamat lisätutkimukset. Jos mietintöön liitetty tuomioistuimen edustajan eriävässä mielipiteessä esittämä näkemys siitä, että vain epäilty saisi saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi, saa kannatusta, niin syyttäjän ratkaisukäytännöstä muodostuu ohjeistus, mikä puolestaan lisää selvitysvastuuta.

Syyttäjien työmäärän vähennykseksi on mietinnössä arvioitu jopa 1.000 henkilötyöpäivää (s. 42). Tällainen säästöarvio on Valtakunnansyyttäjänviraston mielestä täysin ylimitoitettu.

Menettelylain 39 § Menettelyssä käytettävistä asiakirjoista, niihin merkittävistä tiedoista ja niiden säilyttämisestä sekä seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvistä ja muista viranomaisten välisistä ilmoituksista esitetään säädettäväksi valtioneuvoston asetuksella.
Tältä osin tulisi vielä miettiä, olisiko oikeusministeriön asetus tarkoituksenmukaisempi kuin valtioneuvoston asetus. Ehdotetussa pykälässä käsitellään yhteiskunnallisesti ja poliittiselta merkitykseltään vähäisempiä asioita, jotka ovat pääsääntöisesti selvästi teknisluonteisia ja toimeenpanoa koskevia ja jotka suurimmalta osin koskevat oikeusministeriön hallinnonalaa. Oikeusministeriön asetuksella tulisi säätää vain menettelyssä käytettäviin asiakirjoihin merkittävästä tiedoista ja niiden säilyttämisestä. Ministeriötaso mandollistaisi tiedossa olevien teknisten muutosten joustavamman käsittelyn.
Menettelylain voimaan tullessa sakko- ja rikesakkoasiat käsitellään todennäköisesti poliisi- ja oikeushallinnon yhdessä suunnittelemassa ja ylläpitämässä atk-sovelluksessa, jonka on tarkoitus tuottaa osa edellä 39 §:ssä kerrotuista asiakirjoista ja ilmoituksista. Varsin-kin ilmoitukset liittyvät yleensä olennaisesti erilaisiin ratkaisuihin, joiden tietosisältö ratkaisee myös ilmoituksen sisällön, jolloin ilmoitusten erillinen säätely on tarpeetonta. Tuleva atk-sovellus muodostaa henkilörekisterin, jonka vuoksi 39 §:n kohdalla tulee ottaa huomioon myös valmisteilla oleva henkilötietojen käsittelyä ja rekisterinpitoa oikeushallinnossa koskeva lainsäädäntö.

6
Valtakunnansyyttäjänvirasto katsoo, että ehdotettu lainsäädäntö edellä kerrotuilla muutoksilla tulisi hyväksyä mandollisimman pian.

Apulaisvaltakunnansyyttäjä

Jorma Kalske

Neuvotteleva virkamies	Virpi(alka en