Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO
oikeusministerio@om.fi

Viite	Oikeusministeriön lausuntopyyntö 7.6.2010 (OM 6/41/2009)

Asia	Vammaisten Ihmisoikeuskeskus VIKE:n lausunto ihmisoikeusinstituutiotyöryhmän mietinnöstä, joka koskee kansallisen ihmisoikeusinstituution perustamista

	Yleistä

Vammaisten Ihmisoikeuskeskus (VIKE) kiittää mahdollisuudesta lausua ihmisoikeusinstituutiotyöryhmän mietinnöstä. 

VIKE pitää työryhmän esittämää kansallisen ihmisoikeuskeskuksen perustamista hyvänä ja välttämättömänä uudistuksena, joka tulee toteuttaa vammaisten henkilöiden perus- ja ihmisoikeuksien täysimääräisen toteutumisen edistämiseksi Suomessa. Pääperiaatteiltaan työryhmän mietintö on sisällöltään oikeasuuntainen. Ihmisoikeuskeskuksen toimimista eduskunnan oikeusasiamiehen kanslian yhteydessä voidaan pitää riippumattomuuden näkökulmasta perusteltuna. Vammaisnäkökulmasta ja YK:n vammaissopimuksen lähtökohdista työryhmän esitystä ei voida kuitenkaan kaikilta osin pitää tyydyttävänä.

Seuraavassa VIKE:n näkemyksiä erityisesti vammaisten perus- ja ihmisoikeuksien turvaamisen ja toteutumisen kannalta.

YK:n vammaissopimusta ei noteerattu riittävästi

Pariisin periaatteet täyttävän kansallisen ihmisoikeusinstituution perustamista voidaan pitää hyvin tervetulleena ja odotettuna vammaiskentän näkökulmasta, koska vammaisten henkilöiden yhdenvertaisuuden toteutumiseen liittyy merkittäviä ongelmia. Yhteiskunnassa vallitseva taloudellinen tilanne tai eri intressiryhmien arvostukset eivät saa vaikuttaa ihmisoikeuksien tosiasialliseen toteutumiseen. Kansainvälinen kehitys ja kehitys EU:ssa asettavat paineita kansallisen ihmisoikeusinstituution perustamiseksi. Vammaisten ihmisoikeuksien toteutumisen näkökulmasta erityisesti YK:n yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista (CRPD) edellyttää konkreettisia muutoksia, jotka on tehtävä viivytyksettä.

Suomi on allekirjoittanut YK:n yleissopimuksen vammaisten henkilöiden oikeuksista (vammaissopimus) ja sen valinnaisen pöytäkirjan 30.3.2007. Kansallinen ratifiointiprosessi on kesken ja yleissopimuksen edellyttämiä lainsäädännön muutoksia valmistellaan ja toimeenpannaan parhaillaan. Keskeisin ajatus sopimuksessa on vammaisten syrjinnän kieltäminen ja yhdenvertaisen kohtelun takaaminen kaikilla elämänalueilla. Myös sopimuksen ja yhdenvertaisen kohtelun toteutumisen valvonnan tulisi kattaa laajasti kaikki elämänalueet. Erillisen vammaisten ihmisoikeussopimuksen hyväksymiselle on syynsä ja perustelunsa, sillä vammaiset ihmiset ovat usein heikoimmassa asemassa olevia, eivätkä heidän perustuvanlaatuisetkaan oikeudet toteudu yhteiskunnassa. Mielestämme ihmisoikeusinstituutiotyöryhmä ei ole antanut YK:n vammaissopimukselle riittävää painoarvoa mm. ihmisoikeuskeskuksen tehtävien määrittelyn osalta.

Ihmisoikeuspoliittisesta selonteosta 12.2.2010 antamassaan lausunnossa perustuslakivaliokunta (PeVL 1/2010 vp) pitää tärkeänä YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen ja sen pöytäkirjan ratifioimisen mahdollistavien kotimaisten täytäntöönpanotoimien viivytyksetöntä toteuttamista. Myös sosiaali- ja terveysvaliokunta toteaa lausunnoissaan (StVL 3/2007 ja 22/2009), että kansallisen lainsäädännön muutostarpeet on arvioitava mahdollisimman pian, jotta YK:n vammaissopimus voidaan ratifioida tekemättä siihen varaumia.

VIKE haluaa painottaa, että jo allekirjoittamalla YK:n vammaissopimuksen, Suomi on sitoutunut säätämään lakeja, jotka ovat yleissopimuksen tarkoituksen mukaisia ja toteuttavat sen tavoitteita. Uusi kansallinen lainsäädäntö ei myöskään saa olla ristiriidassa yleissopimuksen velvoitteiden kanssa.

Vammaissopimuksen 33 (2) artikla

YK:n vammaissopimuksen 33 (2) artiklan mukaan kukin sopimuspuoli oikeus- ja hallintojärjestelmänsä mukaisesti ylläpitää tai vahvistaa rakennetta, johon kuuluu tarvittaessa yksi tai useampi riippumaton järjestelmä ja jonka avulla edistetään, suojellaan ja seurataan tämän yleissopimuksen täytäntöönpanoa, taikka nimeää tai perustaa tällaisen rakenteen. Nimetessään tai perustaessaan tällaisen järjestelmän sopimuspuolet ottavat huomioon periaatteet, jotka koskevat ihmisoikeuksien suojelemiseksi ja edistämiseksi toimivien kansallisten instituutioiden asemaa ja toimintaa. Lisäksi YK:n kidutuksen vastaisen sopimuksen lisäpöytäkirja kansallinen ratifioiminen edellyttää uudistuksia perus- ja ihmisoikeuksien valvontajärjestelmään. 

VIKE on vaatinut YK:n vammaissopimuksen täytäntöönpanoon liittyvissä yhteyksissä, että samalla tulee selvittää tarkoituksenmukaisimman ja vammaisten henkilöiden oikeuksien toteutumisen kannalta tehokkaimman valvontajärjestelmän muodostaminen. Alun perin VIKE on katsonut, että vammaissopimus edellyttää vammaisasiavaltuutetun orgaanin perustamista sekä yleisen perus- ja ihmisoikeuksia valvovan järjestelmän kehittämistä sellaiseksi, että myös vammaisten henkilöiden oikeudet tulevat tehokkaan valvonnan piiriin.

Kansallisen ihmisoikeusinstituution perustaminen ja yhdenvertaisuustoimikunnan ehdottama yhdenvertaisuuslainsäädännön uudistaminen tulevat olemaan merkittäviä askelia YK:n vammaissopimuksen velvoitteiden täyttämisessä. Erityisen keskeisessä asemassa on yleissopimuksen laajan kaikille elämänaloille ulottuvan syrjintäkiellon toteuttaminen ja 33 (2) artiklan mukaisen valvonta- ja seurantajärjestelmän luominen ja kehittäminen sellaiseksi, että sillä voidaan puuttua tehokkaasti vammaisten kohtaamaan syrjintään sekä edistää ja suojella vammaisten oikeuksien toteutumista. 

YK:n vammaissopimuksen 33 artiklan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi tarvitaan molempia edellä mainittuja uudistuksia, koska ihmisoikeusinstituution perustaminen tai yhdenvertaisuuslain uudistus eivät esitetyissä muodoissaan yksistään täytä Suomen järjestelmässä ja lainsäädännössä olevia puutteita. 

Ihmisoikeuskeskuksen tehtävät ja toiminta

Ihmisoikeuskeskuksella tulisi olla mahdollisimman laaja toimivalta, jonka puitteissa se voi edistää, suojella ja valvoa YK:n vammaissopimuksen täytäntöönpanoa kokonaisvaltaisesti ja monin keinoin. Työryhmän mietinnön sisältö ja ihmisoikeuskeskuksen tehtävien kuvaus jää varsin yleispiirteiseksi sen osalta, miten YK:n vammaissopimuksen velvoitteet tullaan täyttämään. 

Nykyinen lainsäädäntö ei takaa riittäviä ja toimivia keinoja vammaisten henkilöiden ihmisoikeuksien loukkaamistapauksiin puuttumiseksi ja oikeuksien edistämiseksi. Tämän vuoksi tarvitaan järjestelmän uudistamista ja yhtenäistämistä sekä valvonnan kehittämistä. Kansallisen ihmisoikeusinstituution perustaminen ja yhdenvertaisuuslainsäädännön uudistaminen liittyy suoraan YK:n vammaissopimuksen 33 artiklan velvoitteeseen luoda tehokas ja toimiva sopimuksen täytäntöönpanoa valvova järjestelmä. Tosiasia on, että ilman tehokasta valvontajärjestelmää vammaisten oikeudet eivät toteudu eikä syrjintään pystytä puuttumaan riittävän laajasti. Vammaisten syrjinnän kieltävät normit eivät yksistään riitä ratkaisemaan kaikkia ongelmia yhdenvertaisuuden ja vammaisten oikeuksien toteutumiseen liittyen.

Mielestämme vammaissopimuksen 33 (2) artiklan voimaansaattaminen edellyttää, että usealla toimijalla on velvollisuus valvoa omalla toimialallaan sopimusvelvoitteiden toteutumista. Selvää on, että yksi näistä toimijoista olisi kansallinen ihmisoikeusinstituutio (ihmisoikeuskeskus). Ihmisoikeusinstituutiotyöryhmän esityksessä ei ole kuitenkaan mainittu YK:n vammaissopimusta kuin yleisperusteluissa. Mielestämme säännöstasolla ja yksityiskohtaisissa perusteluissa tulisi olla maininta ihmisoikeuskeskuksen velvollisuudesta edistää, suojella ja valvoa vammaisten ihmisoikeuksien toteutumista.   

Katsomme edelleen, että ihmisoikeuskeskuksella tulisi olla aivan erityinen rooli 33 (2) artiklan täytäntöönpanossa. Vammaisilla ei ole omaa valtuutettua, joten tästä syystä keskuksen pitäisi valtakunnallisesti ja laaja-alaisesti valvoa, että sopimusvelvoitteita noudatetaan ja että sopimuksessa taattuja oikeuksia suojellaan. Sen tehtävänä olisi myös edistämistoimista vastaaminen yhdessä muiden toimijoiden, kuten esimerkiksi yhdenvertaisuusvaltuutetun, kanssa. 

Ihmisoikeuskeskuksen tehtäviksi (19 d §:n 1 momentti) ehdotetaan säädettäväksi muun muassa perus- ja ihmisoikeuksia koskevan tiedotuksen, kasvatuksen, koulutuksen ja tutkimuksen sekä näihin liittyvän yhteistyön edistäminen. Lisäksi esitetään, että ihmisoikeuskeskuksen olisi luontevaa huolehtia joistain tehtävistä hyödyntämällä jo olemassa olevia kansalaisyhteiskunnan sekä yliopistollista perus- ja ihmisoikeustutkimusta harjoittavia toimijoita alihankkijoina. Vammaisten perus- ja ihmisoikeuksiin liittyen tällaisena asiantuntijana ja tiedon tuottajana voisi toimia esimerkiksi Vammaisten Ihmisoikeuskeskus VIKE.

Vammaisten osallisuus ja osallistuminen
	
YK:n vammaissopimuksen 4 (3) artiklan mukaan laadittaessa ja toimeenpantaessa lainsäädäntöä ja politiikkoja, joilla tätä yleissopimusta pannaan täytäntöön, sekä muissa vammaisia henkilöitä koskevissa päätöksentekoprosesseissa sopimuspuolten tulee neuvotella tiiviisti vammaisten henkilöiden kanssa ja aktiivisesti osallistaa heidät, mukaan lukien vammaiset lapset, heitä edustavien järjestöjen kautta. Lisäksi vammaissopimuksen 33 (3) artiklan mukaisesti kansalaisyhteiskunta, erityisesti vammaiset henkilöt ja heitä edustavat järjestöt, on osallistettava seurantamenettelyyn täysimääräisesti.

Työryhmän mietinnön yleisperusteluiden mukaan yhteydenpito kansalaisyhteiskuntaan tapahtuu sitä edustavan tahon kuulumisella instituution päätöksentekoelimen tai neuvottelukunnan kokoonpanoon tai temaattisten toimielinten välityksin taikka säännöllisten konsultaatiotapaamisten kautta.

Nykytilanteesta parannettavaa on yhteistyössä, osallistumisessa ja vuorovaikutuksessa tasa-arvo- ja yhdenvertaisuusasioissa sekä viranomaisten kesken että viranomaisten ja sidosryhmien välillä. Kun lukee ihmisoikeusinstituutiotyöryhmän mietintöä, nousee edelleen esiin huoli vammaisten henkilöiden, vammaisjärjestöjen ja vammaisasiantuntijoiden tosiasiallisen osallisuuden toteutumisesta.

YK:n vammaissopimuksen velvoitteiden mukaisesti vammaisten henkilöiden ja vammaisjärjestöjen osallistuminen on varmistettava myös valvonta- ja seurantaorganisaation sekä neuvottelukuntien/valtuuskunnan toiminnassa. Katsomme myös, että ihmisoikeuskeskuksen toimistossa tulisi työskennellä henkilö, jolla on erityisasiantuntemusta vammaisasioista. Kommunikoinnin Suomen molemmilla virallisilla kielillä tulee olla mahdollista ja tämän turvaamiseksi vähintään yhdellä virkamiehellä tulee olla erinomainen ruotsikielinen kirjallinen ja suullinen taito.

	Lopuksi

Vammaisten osallisuuden ja asiantuntijuuden tulisi näkyä kaikessa toiminnassa, jossa valmistellaan, neuvotellaan, seurataan tai päätetään vammaisia koskevista asioista. Osana ihmisoikeuskeskuksen toimintaa tämä koskee myös vammaisten ihmisoikeuksien edistämis- ja valvontatyötä. Vammaisten henkilöiden oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen kannalta olennaista on, että neuvonta- ja valvontaelimelle varataan riittävät taloudelliset resurssit ja asiantuntemus. 

Vammaisjärjestöt ovat perustaneet Vammaisten Ihmisoikeuskeskuksen koordinoimaan järjestökenttää vammaisten henkilöiden ihmisoikeuksien valvonnassa, tutkimuksessa ja koulutuksessa. VIKE on käytettävissä edellä mainittuihin tehtäviin myös osana perustettavan ihmisoikeuskeskuksen työtä. 

Vammaisten Ihmisoikeuskeskus VIKE:n puolesta

Juha-Pekka Konttinen
lakimies, VIKE