INVALIDILIITTO RY				LAUSUNTO 

Oikeusministeriö
PL 25
00230 Valtioneuvosto
oikeusministerio@om.fi 

VIITE	Edunvalvonnan ostopalvelut oikeusaputoimistoissa, mietintöjä ja lausuntoja 86/2010

ASIA	Lausunto asiaan OM24/33/2009, pvm 14.03.2011 

Invalidiliitto ry kiittää lausuntopyynnöstä, joka koskee edunvalvontapalvelujen ostamisen laajentamista ulkopuolisilta palveluntuottajilta. Mikäli tällä hetkellä oikeusaputoimistojen pääosin järjestämät edunvalvontapalvelut toteutetaan jatkossa pääosin ostopalveluna, tulee kiinnittää huomiota erityisesti kognitiivisista toimintarajoitteista kärsivän vammaisen päämiehen etuun ja asemaan, jos hän tarvitsee edunvalvontapalveluita tukemaan itsenäistä elämää ja osallisuutta yhteisössä. Tämä tarkoittaa käytännössä tosiasiallisesti saavutettavaa ja esteetöntä informaation antamista ja vastaanottamista tarvittaessa kommunikaation apuvälinein vammaiselle päämiehelle, jotta hän ymmärtää taloudellisen ja henkilökohtaisen asian merkityksen vamman aiheuttamasta rajoituksesta riippumatta.

Oikeusministeriön asettama työryhmä pitää tärkeänä, ettei edunvalvontaan tule yhtään sellaista asiakasta, jonka asiat voidaan hoitaa muullakin tavalla ja että edunvalvonnassa ei ole niitä päämiehiä, jotka pystyvät hoitamaan itse taloudelliset asiat. Invalidiliiton mielestä edunvalvontapalvelut ovat vammaisen henkilön kohdalla toissijaisia, koska vammaisuus ei saa olla peruste edunvalvonnan järjestämiseksi. Kuten työryhmä esittää tulee pohtia ensisijaisesti muita vaihtoehtoja, kuten tuetun päätöksenteon käyttömahdollisuutta. Suomen 30.3.2007 allekirjoittaman YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen artiklasta 12 käy ilmi, että valtion tulee taata vammaisen henkilön oikeustoimikelpoisuus yhdenvertaisesti muiden kanssa kaikilla elämän alueilla. Sopimusmääräykset edellyttävät, että tarvittaessa oikeustoimikelpoisuuden käyttöön liittyvissä viranomaistoimissa kunnioitetaan vammaisen henkilön oikeuksia, tahtoa ja mieltymyksiä.      

Oikeusministeriön asettaman työryhmän mietinnöstä käy ilmi, että edunvalvontapalvelujen kilpailutuksessa tarjouspyynnön laatimisvaiheessa voidaan parhaiten varmistaa päämiehen etuun vaikuttavia seikkoja. Työryhmä esittää, että tarjouspyynnöt ja sopimukset tulee laatia sellaisiksi, että päämiehet saavat yhdenvertaisen palvelun riippumatta asuinpaikastaan, sosiaalisesta asemastaan, varallisuudestaan tai siitä syystä, jonka johdosta henkilön toimintakyky on alentunut. Invalidiliiton mielestä tämä on kannatettavaa, jotta edunvalvontapalvelut voidaan toteuttaa tasapuolisesti maassamme. 

Työryhmä katsoo aivan oikein, että kilpailutuksessa laatu tulee määritellä laajasti päämiehen etu huomioiden ja laadun turvaamiseksi palveluntuottaja tulisi valita kokonaistaloudellisen vertailun perusteella laadun painoarvoa korostamalla. Laatua vertailtaessa suurin painoarvo on muun muassa työntekijöiden koulutuksella ja kokemuksella edunvalvontatyöstä sekä palvelun saatavuudella päämiehelle. Työryhmä ehdottaa, että jotkut näistä voivat olla ehdottomia edellytyksiä, jolloin tarjous voidaan hylätä, mikäli vaatimuksia ei täytetä. Työryhmän mielestä ehdottomiin edellytyksiin voisi kuulua muun muassa edunvalvojien koulutukseen ja kokemukseen liittyvät seikat sekä tavoitettavuus. Invalidiliiton mielestä tämä on kannatettavaa, mutta haluaa kuitenkin täsmentää, mitä edunvalvontapalvelun saavutettavuus tarkoittaa vammaisen päämiehen näkökulmasta. Invalidiliitto katsoo, että ehdottomiin edellytyksiin tulee kirjata edunvalvontapalvelun tosiasiallinen saavutettavuus ja esteettömyys päämiehelle, jotta tarjous voidaan hyväksyä. YK:n vammaissopimus korostaa julkisyhteisön ja yksityisten yhteisöjen tuottamien palvelujen esteettömyyttä ja saavutettavuutta vammaiselle henkilölle mukaan lukien tiedonvälityksen ymmärrettävyyden (9 art.). Palvelun saavutettavuus tässä merkityksessä edellyttää myös tarvittavien kommunikaatiota helpottavien järjestelmien ja apuvälineiden huomioon ottamista ja tarkoittaa muuta kuin pelkkää edunvalvojan tavoitettavuutta riittävin määrävälein. Invalidiliitto vaatii, että palveluntuottajan tulee pystyä osoittamaan, että pystyy varmistamaan yhdenvertaisesti edunvalvontapalvelut myös kognitiivisista rajoitteista ja kommunikaation häiriöistä kärsivän vammaisen henkilön kohdalla. Vammaisuus ei saa olla este edunvalvontapalveluiden toteutumiselle täysimääräisesti, mikäli edunvalvonta on erikseen perustelluista syistä ylipäätään tarpeellinen palvelumuoto vammaiselle yksittäistapauksellisen harkinnan perusteella.

Holhoustoimilainsäädäntö edellyttää edunvalvojalta päämiehen taloudellisten asioiden hoitoa, mutta myös joitain päämiehen henkilöön liittyviä avustavia toimenpiteitä. Holhoustoimilain 42 §:n mukaan edunvalvojan on huolehdittava siitä, että päämiehelle järjestetään sellainen hoito, huolenpito ja kuntoutus, jota on päämiehen huollon tarpeen ja olojen kannalta sekä päämiehen toivomukset huomioon ottaen pidettävä asianmukaisena. Invalidiliitto haluaa korostaa, että yksityisen järjestäessä edunvalvontapalveluja varmistetaan yksityisen edunvalvojan osaaminen ja ymmärrys päämiehen tarpeesta terveydenhuollon ja kuntoutuksen palveluihin. Tämä osaaminen varmistetaan parhaiten asianmukaisella koulutuksella.    

Työryhmän mietinnön kohdassa 7.5. mitä palvelua voidaan ostaa (muistisairaat, kehitysvammaiset, laitospotilaat) on joitain seikkoja, johon Invalidiliitto haluaa kiinnittää huomiota ja oikaista niihin liittyviä näkökohtia. Työryhmä ei ole valmis erittelemään asiakasryhmiä, koska päämiesten luokittelu diagnoosin perusteella ei vaikuta asianmukaiselta ja muutenkin tiedot ovat salassa pidettäviä. Tämä on Invalidiliiton mielestä kannatettava näkökulma, mutta tarjouspyyntöön tulee lisätä laatukriteereihin maininta vammaisen päämiehen edellyttämien yksilöllisten tarpeiden huomioon ottaminen edunvalvontapalveluissa etenkin kommunikaation varmistamiseksi. Työryhmä perustelee diagnoosin poisjättämistä tarjouspyynnöstä varsin hämmentävällä tavalla siten, että asumismuodon vaihtuminen vammaisen henkilön kohdalla voisi tapahtua joskus pelkästään viranomaisen uudella määrittelyllä vaikka varsinainen koti ja asunto eivät vaihdu. Invalidiliitto katsoo, että tämä perustelu ei tue YK:n vammaissopimuksen artiklaa 19 itsenäisen elämän ja osallisuuden vaatimusta yhteisössä, koska säännös takaa vammaiselle henkilölle oikeuden olla käyttämättä tiettyjä ennalta määrättyjä asumisjärjestelyjä.
  
Lopuksi voi todeta, yksityisten edunvalvonnan valvontaan tulee kiinnittää huomiota työryhmän edellyttämällä tavalla. Maistraatti ja eduskunnan oikeusasiamies ovat Invalidiliiton mielestä sopivia valitus- ja kanteluviranomaisia. 

Helsingissä 8 päivänä huhtikuuta 2011

INVALIDILIITTO RY

Marja Pihnala		Anssi Kemppi
Toimitusjohtaja		Järjestöpäällikkö						
	
Erityisasiantuntija: Henrik Gustafsson, lakimies henrik.gustafsson@invalidiliitto.fi, 044 765 0693