Tullihallitus					Oikeusministeriö
15.8.2005
37/950/05

Viite:	OM 11/41/2004
	OM025:00/2004

Asia: Tullihallituksen lausunto peitetoimintatyöryhmän mietinnöstä ja siihen sisältyvästä ehdotuksesta anonyymiä todistelua ja peitepoliisin oikeutta osallistua rikollisryhmän toimintaan koskevaksi lainsäädännöksi

Pyydettynä lausuntonaan Tullihallitus kunnioittaen esittää seuraavaa:

Tullihallitus pitää vakavien rikosten torjunnan tehokkuuden kannalta perusteltuina peitetoimintatyöryhmän esityksiä anonyymistä todistelusta ja peitepoliisin oikeudesta osallistua rikollisryhmän toimintaan. Työryhmässä on ollut laajapohjainen edustus ja työryhmän työ on ollut monipuolista ja perusteellista. Sen vuoksi Tullihallituksella ei ole huomautettavaa työryhmän esitysten päälinjauksista. Eräiden tullitoimintaa mahdollisesti sivuavien seikkojen johdosta tullihallitus kuitenkin toteaa seuraavaa:

Peitetoiminnasta:

Pakkokeinolain 6 luvun 7 §:n mukaan peitetoiminnasta ja valeostosta säädetään poliisilaissa siltäkin osin, kuin niitä voidaan käyttää rikoksen selvittämiseen. Poliisilain peitetoiminta- ja valeostosäädökset taas koskevat vain poliisimiehen oikeutta mainittuihin toimiin. Suomen tulliviranomaisilla ei siis voimassa olevan lainsäädännön mukaan ole lainkaan oikeutta peitetoimintaan.

EU –jäsenmaiden tullihallintojen keskinäistä avunantoa ja yhteistyötä koskevan Napoli II -yleissopimuksen artikla 23 sisältää säännökset peitetutkinnasta. Sopimuksen voimaansaattamislakia (427/2004) koskevan HE 92/2003:n (s. 23) mukaan sopimuksen käsite ”peitetutkinta” kattaa paitsi poliisilain 28 § 5 –kohdassa tarkoitetun peitetoiminnan, myös pykälän 6 –kohdassa tarkoitetun valeoston. Rikokset, joiden torjunnassa Napoli II:n tarkoittama peitetutkinta on mahdollista, poikkeavat osittain niistä rikoksista, joissa peitetoiminta kansallisesti on poliisilain 31 a §:n ja pakkokeinolain 5a –luvun 2 §:n mukaisesti luvallista. Sen sijaan pelkästään valeostoa tarkoittava peitetutkinta näyttäisi olevan kansallisesti mahdollista vakavien rikosten torjunnassa aina silloin, kun ne kuuluvat Napoli II –yleissopimuksen peitetutkintasäännösten soveltamisalaan.
 
Vaikka Suomen tulliviranomaisilla ei vielä ole peitetoimintavaltuuksia, on mahdollista, että Napoli II –sopimuksen nojalla toisen EU –jäsenmaan tulliviranomaiselle - jolla kotimaassaan on peitetoiminta- tai valeosto-oikeus - myönnetään lupa peitetutkintatoimenpiteisiin eli peitetoimintaan tai valeostoon. Tällaista Napoli II -sopimuksen tarkoittamaa tilannetta ei ole suljettu pois sopimuksen voimaansaattamislaissa. Sen 2 §:ssä nimittäin mainitaan, että peitetoiminta- taikka valeosto-oikeus voidaan antaa toisen EU –jäsenvaltion toimivaltaiselle virkamiehelle. Mainitussa HE:ssa (s. 24) todetaan, että suomalaisista viranomaisista vain poliisi voi ryhtyä Napoli II:n mukaiseen peitetutkintaan.  Napoli II:n tarkoittamissa peitetutkintatilanteissa muukin ulkomainen toimivaltainen viranomainen – siis lähinnä toisen EU –jäsenmaan tullivirkamies - kuin poliisi voisi siis suorittaa peitetoimintaa ja valeostoa Suomessa. Tämän kannan on myös lakivaliokunta ottanut Napoli II:n voimaansaattamislakiin antamassaan lausunnossa (LaVL 1/2004).

Napoli II:n voimaansaattamislain 2 §:ssä säädetään, että toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle virkamiehelle voidaan antaa oikeus suorittaa peitetoimintaa ja valeostoja pakkokeinolain 6 luvun 7 §:n, poliisilain  28 §:n, 31 a § 1 momentin, 31 b § 1 momentin 32 a §:n mukaisesti. Peitetoimintatyöryhmä ei mietinnössään esitä muutettavaksi Napoli II –sopimusta koskevaa voimaansaattamislakia. Sen vuoksi ainakaan peitetutkintaa suorittavalle toisen jäsenmaan tulliviranomaiselle ei voitaisi myöntää oikeutta osallistua järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan, josta siis säädettäisiin poliisilakiin lisättävissä 36 a –ja 36 b –pykälissä.

Vakavan tullirikollisuuden, erityisesti törkeiden huumausainerikosten torjunnassa tulliviranomaiset toimivat kiinteässä vuorovaikutuksessa ja osin myös yhteisissä rikostorjuntaryhmissä  poliisiviranomaisten kanssa. Sen vuoksi nyt valmisteilla olevilla ja muilla peitetoimintasäännöksillä on merkittävää vaikutusta myös Tullin toiminnan kannalta, vaikka Suomen tulliviranomaisilla ei peitetoimintaoikeutta olekaan.

Tullihallitus katsoo, että peitetoimintatyöryhmä on perusteellisesti ja monipuolisesti selvitellyt niitä seikkoja, jotka liittyvät peitepoliisille myönnettävään oikeuteen osallistua järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan ja hänelle eräin edellytyksin myönnettävään oikeuteen osallistua rikokseen. Peitepoliisin osallistumisoikeudelle järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan on työryhmämietinnössä  kuitenkin asetettu rikostorjunnan tehokkuuden kannalta liian korkea vankeusrangaistusmaksimi eli vähintään 10 vuoden vankeusrangaistus. Kuten eräät työryhmän jäsenet ovat eriävässä mielipiteessään esittäneet, tulisi sopivan maksimirangaistuksen olla esimerkiksi 4 vuotta vankeutta. Tällä tavoin esimerkiksi törkeiden veropetosten – esimerkiksi laajamittaiseen alkoholin tai savukkeiden laittomaan maahantuontiin liittyvän vakavan tullirikollisuuden – torjuntamahdollisuudet paranisivat nykyisestä.

Anonyymi todistelu

Peitetoimintatyöryhmän mietinnössä esitetään anonyymin todistelun osalta erityissäännöstä (ehdotettu OK 17:35 § 2 momentti), jonka mukaan myös peitetoimintaan osallistuvan poliisimiehen henkilöllisyys voidaan eräissä tapauksissa salata, jos tämä on välttämätöntä sen turvaamiseksi, että poliisimies voi jatkaa käynnissä olevaa peitetoimintaa. Tullihallituksen kannan mukaan vastaava anonyymi todistelu tulisi olla mahdollista myös toisen jäsenmaan tullivirkamiehen osalta silloin, kun hän suorittaa peitetoimintaa Suomessa.  

Tullin toimialaan kuuluu keskeisesti varsinkin huumausaineiden laittomaan maahantuontiin liittyvien törkeiden huumausainerikosten torjunta. Törkeän huumausainerikoksen ankarin rangaistus on 10 vuotta vankeutta, mikä on ehdotetun OK 17:35 §:n mukaan anonyymin todistelun lähtöedellytys. Luonnollisesti myös joissakin Tullin tutkimissa törkeissä huumausainerikoksissa anonyymin todistelun edellytykset tullevat selvitettäväksi ja tähän liittyvät esitutkintamenettelyn poikkeukset sovellettaviksi.

Kuten poliisijohtaja Jorma Toivanen on eriävässä mielipiteessään katsonut, tulisi tuomioistuimen harkintavaltaa rajoittava ehdotettu OK 17:35 b § myös Tullihallituksen käsityksen mukaan jättää kokonaan pois lakiesityksestä. Aineellisen totuuden selville saaminen rikosprosessissa edellyttää, ettei tuomioistuimen harkintavaltaa kerrotulla tavalla rajoitettaisi. 

Tullihallitus tukee Toivasen eriävää mielipidettä myös siltä osin, kuin siinä nähdään näytön ja todistajan luotettavuuden arvioinnin kannalta välttämättömäksi se, että rikosjutun tuomari tietäisi, onko anonyymi todistaja virkavastuulla toimiva poliisimies. Tämäkin edistäisi aineellisen totuuden selville saamista ja samalla myös rikoksen uhrin tai muun asianomistajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Vastaavasti jutun tuomarin tulisi Tullihallituksen käsityksen mukaan tietää, onko anonyymi todistaja virkavastuulla toimiva tullimies taikka toisen EU –jäsenmaan toimivaltainen virkamies, joka suorittaa Napoli II –sopimuksen tarkoittamaa peitetutkintaa Suomessa. 

Edellä lausuttujen tullihallituksen kannanottojen tarkoittamat mahdolliset muutokset voidaan tarvittaessa toteuttaa myöhemmässäkin vaiheessa. Tullihallitus toivookin, että edellä esitetyt kannanotot eivät millään tavoin hidastaisi työryhmän mietinnössä esitettyjen kokonaisuudessaan erittäin toivottujen lainmuutosten voimaansaattamista.

Tiedustelupäällikkö				Sami Rakshit

Tulliylitarkastaja				Juha Vilkko

Tiedoksi: johtaja Niskanen, valvontayksikön johtoryhmä, tullipiirien valvontapäälliköt