PL 376
20101 Turku
puh: 010 3646200
fax:  010 3646285				2.9.2005
e-mail: turku.ko@om.fi

OIKEUSMINISTERIÖ

Asia: Lausunto työryhmämietinnöstä 2005:5 Anonyymi todistelu ja peitepoliisin oikeus osallistua rikollisryhmän toimintaan
	
Viite: Lausuntopyyntö OM 11/41/2004

 
Pyydettynä lausuntonaan Turun käräjäoikeus toteaa seuraavaa. 

	Yleisenä huomiona on todettava, että kumpikin mietinnössä ehdotettu menettely, anonyymi todistelu ja peitetoimintaa suorittavan poliisimiehen osallistuminen järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan, merkitsevät huo- mattavaa periaatteellista muutosta voimassaolevaan oikeustilaan. Niinpä onkin huolella pidettävä silmällä toisaalta ehdotettujen keinojen oikeus- järjestyksen uskottavuudelle mahdollisesti aiheutuvien haittojen ja vaka- vien rikosten selvittämisintressin välistä suhdetta.

Tämän vuoksi on suhtauduttava huomattavalla varauksella siihen työ- ryhmän esittämään käsitykseen, jonka mukaan lakiehdotuksen “ei voida katsoa puuttuvan perustuslaissa säädettyyn oikeudenmukaiseen oikeuden- käyntiin siten, että asianosaisten oikeudet vaarantuisivat”. Onkin yhdyttävä siihen työryhmän käsitykseen, että ehdotettavien lakien säätämisjär- jestyksestä tulisi vähintäänkin pyytää perustuslakivaliokunnan lausunto.

Anonyymi todistelu
Käräjäoikeus yhtyy siihen työryhmän työn peruslähtökohtaan, että todistajan kuuleminen anonyymisti ei sinänsä ole ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa ja sitä vastaavassa perustuslain 21 §:ssä kuvattujen oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin edellytysten vastainen. Kuten mietinnössäkin on todettu, ainoastaan konkreettinen uhka kelpaa perusteeksi todistajan suojelemiselle anonyymin todistelun muodossa. 

Anonyymi todistelu voidaan nähdä ongelmallisena tuomioistuimen ratkaisun perustana olevan oikeudenkäyntiaineiston oikeellisuuden kan- nalta. Huolimatta siitä, että työryhmä on on mietinnössään pohtinut pu- heena olevaa seikkaa, haluaa käräjäoikeus kuitenkin korostaa anonyymin todistajan kuulemisen kontradiktorisuuden periaatteen toteutumiselle aiheuttamaa ongelmaa. Periaatteen yhtenä keskeisenä ilmentymänä on asianosaisen mahdollisuus saattaa vastapuolen esittämä todistelu kyseenalaiseksi. Todistajan anonyymi kuuleminen vaikeuttaa huomattavasti vastapuolen mahdollisuuksia esittää vastakuulustelussa kysymyksiä todistajalle sen selvittämiseksi, missä määrin hänen kertomuksensa vastaa todellista tapahtumien kulkua.    

Näin ollen voidaan anonyymisti kuulemisen katsoa kaventavan puolustuksen oikeuksia, mikä oikeustieteellisessä kirjallisuudessa (Laura Ervo Oikeudenmukainen oikeudenkäynti s. 371) esitettyjen kannanottojen mukaan tulee kompensoida korostamalla oikeusturvan takeita muulla tavalla. Kysymykseen tulevina konkreettisina kompensointikeinoina on mainittu muun muassa tuomarin tietoisuus todistajan henkilöllisyydestä ja tuomarin todistajan luotettavuuteen kohdistama erityistarkkailu, joka kontrolloidaan normaalia huolellisemmilla ja erityisesti todistajan luotettavuuden arviointiin keskittyvillä näyttöperusteluilla. 

	Tässä yhteydessä voidaan huomauttaa myös siitä, että poliisin kuulemiseen anonyymisti todistajana on Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeus- käytännössä suhtauduttu huomattavasti muita henkilötahoja varovai- semmin. Poliisin kuuleminen anonyymisti tulisi olla mahdollista vain hyvin tarkoin säännellyissä tilanteissa. Voidaan aiheellisesti kysyä, onko työ- ryhmän ehdottama käynnissä olevan peitetoiminnan jatkamisen turvaa- minen anonyymin todistelun perusteena riittävä.
	
Anonyymistä todistelusta päättäminen

Käräjäoikeus huomauttaa siitä, että edellä todettu oikeustieteellisessä tutkimuksessa esitetty kannanotto on huomattavassa ristiriidassa sen mietinnössä lähtökohdaksi otetun kanssa, että anonyymistä todistelusta päättänyt tuomari ei saisi käsitellä syyteasiaa ja että syyteasiaa käsittelevä tuomari ei saisi tietoonsa anonyymin todistajan henkilöllisyyttä.

Ehdotettu menettely epää asian ratkaisevalta kokoonpanolta 
mahdollisuuden edellä kerrottuihin suojakeinoihin. Työryhmä on
perustellut ehdotustaan equality of arms -periaatteella eli sillä, että
pääasian ratkaisevalla kokoonpanolla ei tule olla muita tietoja kuin
asianosaisilla. Tuollaisen tiedon haittaa voitaneen kuitenkin pitää
painoarvoltaan pienempänä kuin edellä mainittua oikeussuojakeinoa.

	Todistajan anonyymistä kuulemisesta päättämistä koskevaa sääntelyä tulisikin käräjäoikeuden käsityksen mukaan vielä vakavasti harkita.  Jos kuulemisesta päättäisi syyteasian ratkaiseva tuomari olisi mahdollista pun- nita anonyymistä kuulemisesta aiheutuvan kontradiktorisuuden puutteen aiheuttamaa haittaa suhteessa muuhun ilmoitettuun todisteluun.

Anonyymin todistelun näyttöarvo

Mietinnössä esitetään oikeudenkäymiskaaren 17 lukuun lisättäväksi uusi
35b §, jonka mukaan syylliseksi tuomitseva tuomio ei saisi perustua
ainoastaan tai pääasiallisesti anonyymin todisteluun.

Ehdotettu säännös perustuu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä luotuun oikeusohjeeseen. Normi lienee siis olemassa ilman nimenomaista lain säännöstäkin. Käräjätuomari Liisa Paulin eriävässä mielipiteessä sanottuun yhtyen käräjäoikeus pitää ehdotettua säännöstä Suomessa noudatettavaan todistelun vapaan harkinnan järjestelmään huonosti sopivaa säännöstä tarpeettomana.

Kun muun todistelun näyttöarvosta ei ole tarkemmin säädetty, on olemassa 
ilmeinen vaara, että säännös jäisi lähinnä julistuksenomaiseksi. Voidaan 
perustellusti kysyä perustuuko syylliseksi tuomitseva tuomio “ainoastaan 
tai pääasiallisesti” anonyymiin todisteluun tilanteessa, jossa jutussa esitetty 
muu todistelu ei riittäisi langettavaan tuomioon, mutta anonyymin 
todistajan kertomus kallistaa vaa’an vastaajan vahingoksi. 

Järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan osallistumisesta päättäminen

	Mietinnössä esitetään järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan osallistumisesta päättämisestä säädettäväksi siten, että luvan myöntäisi käräjäoikeus. Menettely muistuttaisi pakkokeinoasioiden käsittelystä säädettyä menettelyä. 

	Luvan myöntämiselle poliisilain ehdotetussa 36a §:ssä asetettujen edellytysten arviointi käräjäoikeuskäsittelyssä on erittäin ongelmallista. Voitaneenkin harkita, eikö rikollisryhmän toimintaan osallistumista ehdotetussa muodossa voida pitää sellaisena kriminaalitaktisena keinona, jonka päättämisestä voisi määrätä riittävän korkea poliisiviranomainen. 

	Puheena olevasta asiasta päättäminen tuomioistuimessa poikkeaisi monista muista pakkokeinoasiana käsiteltävistä asioista siinä mielessä, että kyseessä ei varsinaisesti olisi asia, jolla kajottaisiin kenenkään yksittäisen luvan myöntämisen ajankohtana tiedossa olevan henkilön perusoikeuksien piiriin. Vaarana on, että tuomioistuinkäsittely muodostuisi kumileimasin- tyyppiseksi, kun tuomioistuimella ei lupakäsittelyssä olisi todellisia mahdollisuuksia arvioida luvan myöntämisen edellytyksiä, joiden todellista oikeudellista punnintaa olisi ehdotetussa - todennäköisesti hyvinkin  kiireellisessä - tuomioistuinkäsittelyssä lähes mahdotonta suorittaa.
	
	Puheena olevaa ehdotettua säännöstä on pidettävä ongelmallisena myös sen vuoksi, että luvan myöntämisvaiheessa on erittäin vaikea arvioida sitä, onko peitetoiminnan kohteena ehdotetun 36a §:n 1 momentin 1 -kohdassa tarkoitettu “rikos, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään 10 vuotta vankeutta”. On muistettava, että luvan myöntämistä koskeva harkinta tulisi suoritettavaksi varsin varhaisessa esitutkintavaiheessa.

	Lausunnon on laatinut käräjätuomari Tapio Katajamäki ja se on käsitelty tuomarikokouksessa.

	Erkki Hämäläinen
	laamanni