Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
PL 25

000230   VALTIONEUVOSTO 		3.8.2005	1 (4)

Lausuntopyyntönne OM 11/41/2004 

ANONYYMI TODISTELU JA PEITEPOLIISIN OIKEUS OSALLISTUA RIKOLLISRYHMÄN TOIMINTAAN, TYÖRYHMÄMIETINTÖ 2005:5

Suomen Asianajajaliitto lausuu peitetoimintatyöryhmän mietinnöstä 2005:5 kunnioittaen seuraavaa.

Yleisiä huomioita

Työryhmän mietinnössä ehdotetuilla muutoksilla lainsäädäntöön anonyymin todistelun ja peitepoliisin rikoksen teko-oikeuden sallimiseksi ollaan kajoamassa Suomen oikeusjärjestelmään ja poliisitoiminnan yleisiin periaatteisiin tavalla, joita Suomen Asianajajaliitto ei voi kannattaa.  

Suomen Asianajajaliiton edustajana peitetoimintatyöryhmään nimetty asianajaja Tuija Turpeinen on 29.4.2005 päivätyssä eriävässä mielipiteessään esittänyt seikkaperäisesti ne syyt ja perusteet, joiden johdosta anonyymia todistelua tai peitepoliisin rikoksenteko-oikeutta ei tulisi lainsäädännössä sallia. Viittaamme lähtökohtaisesti kokonaisuudessaan tuolloin lausuttuun. 

Anonyymi todistelu

Anonyymin todistelun osalta työryhmämietintö ei tuo vastausta siihen, edistääkö anonyymi todistelu asian selvittämistä ja tuomioiden aineellisesti oikeaa lopputulosta. Anonyymin todistelun tarvetta ei ole lähtökohtaisesti tutkittu riittävästi, jotta lainsäädännön tarpeellisuutta voitaisiin arvioida. Työryhmämietinnöstä saatavan selvityksen perusteella anonyymia todistelua voitaisiin tehokkaasti, todistajan anonymiteetti säilyttäen, käyttää hyvin marginaalisissa tilanteissa ulkopuoliseen todistajaan kohdistuvan vakavan uhan vuoksi. 

Epäiltävissä on, että anonyymin todistelun käyttöalaksi muodostuisi peitetoiminnassa olevan poliisin henkilöllisyyden suojaaminen. Ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisukäytännöstä kuitenkin ilmenee (Van Mechelen ja muut vastaan Alankomaat), että poliisin operationaalisten tarpeiden ei voida katsoa olevan riittävä peruste anonymiteetille. Tällöin herää perusteltu kysymys siitä, onko työryhmämietinnössä ehdotetun kaltaiselle lainsäädännölle tarvetta, jos sen tosiasiallinen käyttöala olisi mahdollisesti toistuvasti ristiriidassa Ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisujen kanssa. 

Suomen Asianajajaliitto katsookin, että anonyymin todistelun sallimisen sijaan lainsäädännön kautta tulee kehittää keinoja todistajansuojelun tehostamiseksi.

Peitepoliisin rikoksenteko-oikeus

Poliisilain 1 §:n mukaan poliisin tehtävänä on oikeus- ja yhteiskuntajärjestyksen turvaaminen, yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitäminen sekä rikosten ennalta estäminen, selvittäminen ja syyteharkintaan saattaminen. Samaisen lain 2 §:n mukaan poliisin on toimittava asiallisesti ja puolueettomasti sekä sovinnollisuutta edistäen. 

Suomen Asianajajaliitto katsoo, että poliisille ehdotettu oikeus osallistua peitetoiminnassa rikoksiin, on sillä tavoin ristiriidassa em. poliisitoiminnan periaatteiden kanssa, ettei se voi kannattaa lain säätämistä. 

Peitetoimintatyöryhmän mietinnössä esitetyn selvityksen perusteella ei ole osoitettu, että ehdotetulla lainsäädännöllä voitaisiin luoda parempia edellytyksiä poliisille oikeus- ja yhteiskuntajärjestyksen turvaamiseksi tai parannettaisiin peitetoimintaan osallistuvan poliisin turvallisuutta. Päinvastoin ehdotetulla poliisin toimivaltuuksien lisäämisellä voidaan jopa heikentää peitepoliisin omaa turvallisuutta ja oikeusturvaa, minkä lisäksi ehdotus tulee vaarantamaan rikoksesta epäillyn oikeusturvaa ja rikoksen asianomistajan asemaa. Asianajaja Tuija Turpeinen on työryhmämietintöön antamassa eriävässä mielipiteessään seikkaperäisesti tuonut esille toimivaltuuksien laajentamisesta aiheutuvat ongelmat, joihin myös tässä lausunnossa viitataan. 

Syylliseksi epäillyn asemaa silmällä pitäen tulee vielä erityisesti kiinnittää huomiota poliisilain 36a §:n 3 momentin säännökseen, jonka mukaan poliisimiehelle voidaan myös antaa lupa osallistua 1 momentissa tarkoitettuun rikokseen vaikuttamalla rikoksen tekemisen aikaan ja paikaan, myös silloin, kun ”on perusteltua syytä olettaa, että rikos tehtäisiin ilman poliisimiehen myötävaikutustakin”. 

Asianajajaliitto katsoo, että ehdotetun lainkohdan sanamuoto sallii sen kaltaisen toiminnan, joka käytännön peitetoiminnassa on hyvin lähellä Euroopan Ihmisoikeustuomioistuimessa kiellettyä peitepoliisin yllytyskieltoa. Jälkikäteen on hyvin vaikeaa luotettavalla tavalla arvioida sitä, onko peitetoiminnassa mukana ollut poliisi tehnyt oikean päätelmän siitä, että rikos olisi tehty muutoinkin vai onko peitepoliisin tarjoama myötävaikutus ollut laukaiseva tekijä rikokseen ryhtymiselle. 

Tämän lisäksi ehdotettu lainkohta tuo mukanaan ratkaisemattoman ongelman siitä, miten tulee suhtautua peitepoliisin toimintaan tilanteessa, jossa hän joutuu peitetoiminnassa rikokseen osallistuessaan valitsemaan itselleen apulaisen. Ratkaistavaksi tulee tällöin, millä edellytyksillä peitepoliisi voisi valita itselleen apulaisen rikollisryhmästä, miten tällainen toiminta ratkaistaan yllytyskieltoa koskevan periaatteen valossa ja miten tulee suhtautua apulaiseksi pyydetyn henkilön tekemään rikokseen. Suomen Asianajajaliiton näkemyksen mukaan yllytyskielto tulee ymmärtää siten, ettei kyse ole vain kiellosta saada rikos aikaiseksi vaan myös kielto myötävaikuttaa tekijöiden ja muiden osallisten lukumäärään tai henkilöihin.	

Ehdotetun peitepoliisin rikoksenteko-oikeuden sijaan Suomen Asianajajaliitto ehdottaa, että poliisin epäkonventionaalisia keinoja rikosten tutkinnassa käytetään jatkossakin ainoastaan tapahtuneiden rikosten tutkinnassa eikä toimivaltuuksia laajenneta tavalla joka mahdollisesti johtaa yllytyskiellon rikkomiseen tai muutoin vaarantaa vastaajan, asianomistajan tai poliisimiehen oikeusturvan. 

Yksityiskohtaisia huomioita

Oikeudenkäymiskaari 17 luku 35 §

Mikäli anonyymia todistelua koskeva lainsäädäntö tulee voimaan, on Suomen Asianajajaliiton käsityksen mukaan erityisen tärkeää, että lainsäädännössä painotetaan todistelun poikkeuksellisuutta. Tämän korostaminen on mahdollista toteuttaa parhaiten siten, että anonyymi todistelu rajataan ehdotetun mukaisesti vain kaikkein vakavimpiin ja ankarimmin sanktioituihin rikoksiin. Tällöin lainkohta on myös sopusoinnussa Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksen (10.9.1997, suositus R (97) 13) III luvun 10. kohdassa lausutun kanssa. 

Oikeudenkäymiskaari 17 luku 35 b §

Ehdotettu säännös on ensinnäkin merkittävä poikkeus nykyisen oikeusjärjestelmämme vapaaseen todisteiden harkintaan ja rajoittaa ratkaisevasti anonyymin todistelun arvoa rikosprosessissa. Samalla se synnyttää tilanteita, joissa anonyymi todistelu ei palvele ehdotetun säännöksen tavoitteita eli pyrkimystä edistää asian selvittämistä ja tuomioiden aineellisesti oikeaa lopputulosta. Kuitenkin samalla on pidettävä mielessä, että sinällään ihmisoikeussopimuksen ja Euroopan Ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisukäytännön perusteella rajoitusta anonyymin todistelun merkitykseen on pidettävä välttämättömänä. 

Mikäli anonyymin todistelun salliva lainsäädäntö hyväksytään, Suomen Asianajajaliiton näkemyksen mukaan, lain sanamuoto tulee näiltä osin muotoilla uudelleen siten, että huomioon tulee otetuksi sekä periaate todisteiden vapaasta harkinnasta että ihmisoikeussopimuksen edellyttämä rajoitus. 

Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa 1 luku 14a §

Suomen Asianajajaliiton näkemyksen mukaan ehdotettu lainsäännös rajoittaa kestämättömällä tavalla asianomistajan oikeusturvaa saada virkarikosta tai perätöntä lausumaa koskeva asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, mikäli tämän oikeuden toteutuminen on tuomioistuimen antaman luvan varassa. 

Ehdotettu lainkohta on voimaantullessaan muotoiltava siten, ettei se ole ristiriidassa perustuslain 118 §:n ja ROL 1 luvun 14 §:n 2 momentissa säädetyn kanssa. 

Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa 5 luku 11d ja 11f §:t

Ehdotetussa laissa epäillyn/syytetyn oikeusturva on katsottu tulevan riittävällä tavalla valvotuksi julkisen asiamiehen välityksellä. Suomen Asianajajaliitto katsoo, että ehdotettu menettely, jossa edun valvominen ja muutoksenhakuoikeus on yksinomaan julkisella asiamiehellä, on näennäinen ja kestämätön oikeusturvakeino. 

Asianajaja Turpeisen työryhmämietintöön esittämässä eriävässä mielipiteessä yksityiskohtaisesti perustelluin tavoin ehdotettu lainkohta tulee voimaan tullessaan muotoilla siten, 

että syytetylle annetaan mahdollisuus muutoksenhakuun anonyymia todistelua koskevasta ratkaisusta.

Poliisilaki 36a § 1 momentti 1) kohta

Suomen Asianajajaliiton näkemyksen mukaan on erityisen tärkeää, että toteutuessaan lainsäädännössä ehdotettu huomattava laajennus poliisille sallittuihin epäkonventionaalisiin tutkintakeinoihin rajoitetaan vain kaikkein vakavimpien rikosten tutkintaan. Tämän korostaminen edellyttää, että poliisimiehelle voidaan antaa lupa osallistua järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan vain, jos peitetoiminnan kohteena on ehdotetun mukaisesti rikos, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kymmenen vuotta vankeutta.

Poliisilaki 36a § 3 momentti

Suomen Asianajajaliiton lausunnossa on jo edellä kiinnitetty huomiota peitepoliisin rikoksenteko-oikeuden tuomiin riskitekijöihin ja erityisesti siihen, että ehdotetulla tavalla laajennetut toimivaltuudet johtavat käytännön peitetoiminnassa tilanteisiin, jolloin tulee harkittavaksi, onko peitepoliisi kielletyllä tavalla yllyttänyt rikokseen, joka olisi muussa tapauksessa jäänyt tekemättä.

Ehdotetussa lainkohdassa on peitepoliisille muun ohessa annettu lupa vaikuttaa rikoksen tekemisen aikaan ja paikkaan myös silloin, kun ”on perusteltua syytä olettaa, että rikos tehtäisiin ilman poliisimiehen myötävaikutustakin”. Suomen Asianajajaliitto katsoo, että mainittu kohta tulee joka tapauksessa jättää laista pois tai se tulee muotoilla uudelleen siten, että yllytyskiellon rikkomisen vaaralta vältytään.     

Poliisilaki 47a §

Suomen Asianajajaliiton käsityksen mukaan peitepoliisin rikoksella aiheuttaman vahingon korvaamista asianomistajalle valtion varoista ankaran vastuun periaatteella on pidettävä välttämättömänä. Asianomistajan kannalta 47a §:n 2 momentissa mainittua rajoitusta on pidettävä kohtuuttomana ja tähän nähden valtion korvausvastuuta ei tulisi missään tilanteessa rajoittaa. 

Edelleen mainitun lainkohdan osalta halutaan painottaa sitä, että lainsäädännössä ei ole millään tavoin ratkaistu sitä ongelmaa, miten asianomistaja ylipäätänsä saa tiedon siitä, että vahingon aiheuttajana on ollut peitepoliisi, ja että asianomistajalla on sen nojalla oikeus saada korvaus valtion varoista. Suomen Asianajajaliitto katsoo, että lakia tulee tältä osin täydentää säännöksellä, jolla asianomistajan tiedonsaanti tulee varmistetuksi. 

Helsingissä elokuun 3. päivänä 2005 

Kari Lautjärvi		Jouko Pelkonen
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja	asianajaja