ROVANIEMEN HOVIOIKEUS		
Valtakatu 10 - 12, 96200 ROVANIEMI			
Puh. 010 36 41800, Fax 010 36 41850 		
rovaniemi.ho@om.fi	p.K.vvvv		

Oikeusministeriölle

 

Asia                  Lausunto peitetoimintatyöryhmän mietinnöstä ja siihen sisältyvästä
                        ehdotuksesta anonyymia todistelua ja peitepoliisin oikeutta osallistua
                        rikollisryhmän toimintaan koskevaksi lainsäädännöksi

Oikeusministeriön kirjeessä 25.5.2005 pyydettynä lausuntonaan yllä mainitussa asiassa hovioikeus esittää seuraavaa:

Tavoitteista

Esityksen tavoitteista hovioikeudella ei ole huomautettavaa. Anonyymi todistelu ja peitetoimintaan osallistuvien poliisien oikeus osallistua rikolliseen toimintaan ovat tietyssä laajuudessa hyväksyttäviä asioiden selvittämiseksi ja tuomioiden aineellisesti oikean lopputuloksen saavuttamiseksi, vakavien rikosten estämiseksi, paljastamiseksi ja selvittämiseksi sekä todistajien ja muiden todistelutarkoituksessa kuultavien henkilöiden turvallisuuden parantamiseksi. Järjestäytyneen rikollisuuden kasvu ja tarve lisätä todistajien ja muiden kuultavien turvallisuutta edellyttävät uusien keinojen käyttöönottamista. Tärkeää on myös varmistaa, että kaikki oikeudenkäynnissä esitettävä näyttö on asianmukaisesti saatavilla.

Hovioikeus suhtautuu lakiehdotukseen sinänsä myönteisesti. Hovioikeus haluaa kuitenkin nostaa esille muutaman periaatteellisen näkökohdan sekä tehdä joitakin ehdotuksen yksityiskohtiin meneviä huomautuksia.

Periaatteellisista näkökohdista ja lakiehdotuksen yksityiskohdista

Peitetoimintatyöryhmän toimeksianto on keskittynyt pääasiassa poliisin peitetoimintaoikeuksien laajentamiseen ja sellaiseen toimintaan osallistuneen poliisin henkilöllisyyden salassa pitämiseen häntä todistajana tai muutoin esitutkinnassa ja oikeudenkäynnissä kuultaessa (ns. anonyymi todistelu). Anonyymin todistelun osalta työryhmän tehtävä on koskenut myös todistajien ja muiden todistelutarkoituksessa kuultavien henkilöiden henkilöllisyyden salaamista. Toimeksiantoa on vaikeuttanut rikollisuuden torjuntaan toisaalta ja todistajien yksityisyyden suojaan toisaalta liittyvien seikkojen rinnakkaisuus. Kyse on myös siitä, miten rikokset on selvitettävissä. Ollaan jonkinlaisella harmaalla alueella, jossa on välillä vaikea määritellä, mikä on rikollisuuden estämistä ja mikä rikoksen selvittämistä. Rikoksesta epäillyn oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin joudutaan vertaamaan järjestäytyneen yhteiskunnan tarpeeseen ehkäistä ja selvittää rikoksia (intressivertailu).

Ehdotettujen säännösten soveltamisala on rajattu vain vakaviin rikoksiin, joista säädetty ankarin rangaistus on vähintään 10 vuotta vankeutta. Säännökset tulevat sovellettaviksi lähinnä järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Hovi- oikeuden mielestä rajaus on paikallaan ja kannatettava lakiehdotukseen liittyvien monien periaatteellisten ongelmien vuoksi.

Tuomioistuinten ja syyttäjien toimivaltasuhteiden kannalta on ongelmallista, että ehdotetun oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 14 a §:n mukaan anonymiteetin muuntamista koskevan syytteen nostaminen vaatii tuomioistuimen päätöksen. Syytteen nostamisen pitäisi perinteiseen tapaan kuulua syyttäjälaitokselle.

Lakiehdotuksen mukaan (OK 17:35 b §) syylliseksi tuomitseva tuomio ei saa perustua ainoastaan tai pääasiallisesti anonyymiin todisteluun. Säännös on selvä poikkeus oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 2 §:ään perustuvaan vapaaseen todisteiden harkinnan periaatteeseen. Hovioikeuden mielestä kyseinen säännös tulisi jättää pois lakiehdotuksesta tarpeettomana. Anonyymin todistelun näyttöarvo tulisi arvioida vapaan näyttöharkinnan periaatteen mukaisesti ottaen lisäksi huomioon mietinnössä selostetuista ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisuista ilmenevät näkökohdat ja periaatteet.

Ehdotetun poliisilain 36 b §:n mukaan käräjäoikeus myöntää luvan poliisin osallistumiseen järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan. Lisäksi tuomioistuin voi antaa luvan muun muassa rikoksen tekemiseen. Tämänkaltainen säännös sopii huonosti tuomioistuimen perinteiseen rooliin ja toimintaan sekä on tuomioistuimelle myös eettisesti vaikea. Hovioikeus saattaa harkittavaksi, että luvan myöntäisi kansainvälisten mallien mukaan syyttäjäorganisaatio.

Työryhmän ehdotuksen mukaan poliisin oikeus anonyymiin todisteluun ei eroa muiden todistajien oikeuksista. Poliisin asema valtion täytäntöönpano-viranomaisena on jossakin määrin erilainen. Pitäisikö tämän näkyä myös lainsäätäjän kannanottona itse laissa vakavan uhan arvioinnissa? Poliisin erilaista asemaa on korostettu mietinnössä mainitussa ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisussa Van Mechelen ja muut vastaan Ranska.

Ehdotetun oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 35 a §:n mukaan anonyymisti kuultava saa kieltäytyä kertomasta seikkaa tai vastaamasta kysymykseen, joka koskee tietoja, joista hänen henkilöllisyytensä tai yhteystietonsa saattavat paljastua. Tässä tarkoitettaneen kysymyksiä, jotka asiayhteytensä vuoksi saattavat paljastaa todistajien henkilöllisyyden. Käytännössä anonyymit todistajat tulevat olemaan syyttäjän nimeämiä ja kuulustuttamia todistajia. Yleensä syyttäjällä on todistajasta paremmat tiedot kuin tuomioistuimella ja sen puheenjohtajalla. Ehdotuksen perusteluissa (s. 62) on todettu, että puheenjohtajan tulisikin valvoa, ettei todistajalle esitetä kysymyksiä, joihin vastaaminen saattaa paljastaa henkilöllisyyden. Hovioikeus katsoo, että tämä valvontatehtävä sopisi luontevammin syyttäjälle, joka todistajan itsensä ohella kontrolloisi säännöksen soveltamista niin pää- kuin vastakuulustelussa.

Ehdotetun oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 5 luvun 11 a §:n 1 momentin säännöksestä käy ilmi, ettei anonyymisti kuultavan todistajan tai muun henkilön tarvitse paljastaa henkilöllisyyttään eikä yhteystietojaan. Saman säännöksen 2 momentin mukaan tuomioistuin voi 1 momentin lisäksi päättää, jos se on kuultavan nimettömyyden turvaamiseksi välttämätöntä, että henkilöä kuullaan näkösuojan takaa tai hänen henkilökohtaisesti läsnä olematta käyttäen ääniyhteyttä. Ääni voidaan myös muuntaa siten, ettei kuultavaa voi siitä tunnistaa. Esityksen perusteluista      (s. 45) ilmenee, että harkitessaan anonymiteetin astetta tuomioistuimen tulisi ottaa huomioon myös muut keinot todistajan suojaamiseen. Esimerkiksi oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 34 ja 34 a §:ssä säädetään mahdollisuus kuulla todistajaa hänen itsensä tai jonkun muun henkilön läsnä olematta, mistä tosin päätetään vasta pääasian käsittelyssä. Anonyymia todistelua koskeva säännös lienee tarkoitettu esityissäännökseksi näihin voimassa oleviin oikeudenkäymiskaaren säännöksiin nähden. Saattaisi olla tarpeen tarkistaa säännösten sisältöä vastaamaan paremmin toisiaan. On nimittäin epäiltävissä, että anonyymi todistaja ei halua olla läsnä oikeussalissa kasvotusten asianosaisten kanssa.

Lisäksi on aiheellista tässäkin yhteydessä huomauttaa, etteivät käräjäsalit monessakaan paikassa vielä mahdollista näkösuojan takaa kuulemista tai äänen muuntamista. Nämä puutteet tulisikin mitä pikimmin poistaa ja saattaa isuntosalit ajan tasalle.

Esityksen mukaan eri menettelyvaiheisiin tarvitaan eri tuomari. Anonyymistä todistelusta päättänyt tuomari ei saa käsitellä syyteasiaa. Syytteen nostamisesta päättänyt tuomari ei saa käsitellä syyteasiaa (anonymiteetin murtaminen). Nämä tuomarin toimivaltaa koskevat säännökset saattavat johtaa pienissä ja keskisuurissa käräjäoikeuksissa hankaliin tilanteisiin, kun esteettömiä tuomareita ei ole. Hovioikeus viittaa pakkokeinolain mukaisiin esteettömyysratkaisuihin. Esimerkiksi vangitsemisasian ratkaissut tuomari ei ole esteellinen käsittelemään itse pääasiaa.

Menettelysäännöksistä ei käy ilmi, missä kokoonpanossa anonyymiä todistelua koskevat valitusasiat käsitellään hovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa.

Muilta osin hovioikeudella ei ole lausuttavaa tai huomautettavaa peitetyöryhmän mietinnöstä.

Lausunnon valmisteluun on allekirjoittaneen ohella osallistunut hovioikeudenneuvos Ritva Supponen.

Esko Oikarinen
hovioikeuden presidentti