VAASAN KÄRÄÄJÄOIKEUS	12.08.2005
Korsholmanpuistikko 43
65100 VAASA

OIKEUSMINISTERIÖ
Lainvalmisteluosasto

		Oikeusministeriö on pyytänyt Vaasan käräjäoikeuden lausuntoa peitetoi-
		mintatyöryhmän mietinnöstä ja siihen sisältyvästä ehdotuksesta anonyymiä
		todistelua  ynnä muuta koskevasta  lainsäädännöstä .

		Käräjäoikeus pitää erittäin valitettavana, että lausunnon antamiselle on 
		näinkin periaatteellisesti tärkeässä asiassa annettu aikaa aivan liian vähän.
		Kaikkien tuomarien olisi saatava lausua mielipiteensä tästä tuomarin arki-
		työskentelyyn vaikuttavasta asiasta. Kesälomien aikana tuomarit hoitavat
		toistensa virkoja vuorotteluperiaatteetta noudattaen  ja työtaakka voi muo-
		dostua suureksi  eikä voi vaatia tuomarilta perehtymistä tähän sinänsä tär- 			keään,  mutta tavallaan “ylimääräiseen” asiaan.
		Tämän johdosta asiasta on ehditty kerätä vain muutamia hajanaisia havain-
		toja lausunnon pohjaksi.

		Aluksi hieman asioiden periaatteellisesta taustasta.

		Vaasan käräjäoikeudessa saatujen kommenttien valossa näyttäisi siltä, että
		kentällä tapahtuvan käytännön poliisityön kannalta ehdotus on hyväksyttä-
		vissä. Näin on siitä huolimatta, että ehdotus toteutuessaan toisi aivan uuden
		elementin poliisin työskentelyyn. On kuitenkin varmaa, että poliisillekin on
		annettava kunnon keinoja taisteluun rikollisen toiminnan ehkäisemiseksi ja
		rikosten  selvittämiseksi.  Vaasan käräjäoikeudessa luotetaan poliisin har-
		kintakykyyn eikä ole syytä uskoa, että poliisi nykyisten resurssiensa puit-
		teissa ryhtyisi  “ylilyönteihin”.  Mikäli joku yksittäistapauksessa ylittää
		hyväksyttävyyden rajoja  niin hän joutuu siitä tietysti vastaamaan ja selit- 			tämään tekoaan aivan  kuten  nykyäänkin (esim. aseenkäyttötapauksissa).
		Tässä suhteessa ehdotus ei tuo mukanaan varsinaisesti mitään uutta. Vas-
		tuussa olevat henkilöt ovat aina joutuneet selittämään tekosiaan kun on jäl-
		keenpäin väitetty heidän tehneen väärin.
		Tässä asetelmassa on lopulta yksinkertaisesti kysymys siitä millä keinoilla
		paha pysäytetään ja saako yhteiskunta suojautuessaan pahaa vastaan käyttää
		joitakin moraalin kannalta perinteisesti ehkä  arveluttaviksi koettuja  kei-  			noja.  Ei ole syytä jättää yhteiskuntaa  hampaattomaksi  vain siinä pelossa,
		että  joku yksittäinen  henkilö ehkä jossain (vaikeassa) tilanteessa saattaa  			menetelläkin  väärin. Toimivaltuuksien laajuudesta ja  tarkasta sisällöstä
		voi tietenkin perustellusti olla monta mieltä.		 

		Anonyymi todistelu  tulisi koskemaan tuomioistuimien työtä suoraan.

		Ehdotukseen näyttäisi liittyvän joitain ristiriitaisuuksia. Samalla kun ollaan
		ehdottamassa anonyymin todistelun sallimista niin säädetään myös, että sen
		merkitys ei saa olla suuri tai edes kovin painava  puhumattakaan, että sillä
		voisi olla ratkaiseva merkitys (ehdotettu OK 17:35 b §).  Mikä on silloin
		tämäntyyppisen todistelun todellinen tehtävä ja painoarvo oikeudenkäyn- 			nissä?
		Vaasan käräjäoikeudessa onkin  lausuttu  ehdotusta tältä osin täysin vastus- 			tavia  mielipiteitä koska anonyymin todistelun hyöty on varsin kyseenalai-
		nen  (ks. myös AA Turpeisen eriävä mielipide ja  SOU 2001:1). 

		Muutama yksityiskohta.	

		Anonyymiin todisteluun olisi ehkä joissain tilanteissa aihetta mutta tuskin
		käytännössä kovinkaan usein. Henkilöllisyyden suojaamistarve  turvalli-			suussyistä voisi olla yksi sellainen syy (onko melkein aina  kuitenkin 			tunnistettavissa kertomuksen sisällön perusteella =  AA Turpeinen ).
 
		Mietinnön perustelut (s. 42)  siitä, ettei tuomarin  tulisi tietää etukäteen 			mitään todistajan  henkilöllisyydestä ja sen myötä uskottavuudesta  eivät 			vakuuta.  
		Tuomarinhan pitäisi jostain seikoista pystyä päättelemään jotain todistajan
		luotettavuudesta ja uskottavuudesta. Mikäli ne eivät ilmene kertomuksesta
		tai  kysymysten johdosta  niin arviointa on vaikea tehdä varsinkin jos myös 			mahdollisuus näköhavaintojen tekemiselle on poissuljettu. Nykyään vain
		ns. teknisiä todistajia kuullaan ilman näköyhteyttä, “luotettavuustodistajan”
		kohdalla tämä ei ole mahdollista. Mikäli tarkoitus on, että  joku todistaja
		voi olla niin anonyymi, ettei oikeus  edes todistajaa näe niin sellaisen todis-
		telun luotettavuutta on lähes mahdotonta arvioida.  Edellä lausuttu koskee 
		tietenkin myös  jutun asianosaisia (myös avustajat/asiamiehet).
		Tietenkin tuomari menee oikeutta istumaan mahdollisimman riisuttuna 
		ennakkoluuloista. On kuitenkin naivia luulla, että tuomari pystyisi jättä- 			mään kaikki arvomaailmaansa  kuuluvat asiat salin ulkopuolelle - onko 			sellaiseen edes aihetta?  Oikeudessa istuu myös maallikkotuomareita  ja 			näitä tuomarin ominaisuuksiahan   kutsutaan  kokemukseksi ja elämänvii- 			saudeksi.

		Mietinnössä on esittety ajatus, että ennakkotieto enemmän tai vähemmän  			säännöllisesti saisi aikaan ennakkoluulon ja/tai ennakkoasenteen. Ajataus 			tai johtopäätös  on väärä ja  lähtökohtaisestikin absurdi.		
		Ennakkotieto ei suinkaan  aina ole sama asia kuin ennakkoluulo tai enakko-			asenne! Jossain vaiheessa käsittelyä tuomarin on pakko ruveta muodosta-			maan jonkinlainen käsitys asiasta - itse asiassa se tapahtuu jo haastehake-			mukseen tutustumisen yhteydessä - eikä sitä tutustumista missään nimessä			voi kutsua ennakkoasenteen hankkimiseksi.
		Todistajan henkilöllisyyden tietäminen auttaa osaltaan oikean ratkaisun te-
		kemisessä.  Tuomarin ammattitaitoon kuuluu osata ratkaista, mitkä asiat
		voidaan ja saadaan ottaa huomioon tuomiossa!   Totta tietenkin on, että
		lähtökohtaisesti tuomarilla ja asianosaisilla tulisi olla mahdollisimman 			samanlaiset  tiedot todistajista.

		Mietinnön mukaan saman tuomioistuimen eri tuomarit ratkaisevat anony-
		miteetti- ja pääasian. Kuinka ensimmäinen ratkaisu pidetään käytännössä
		salassa pääasian tuomarilta?  Voiko vai peräti pitääkö henkilökunnan siis 			kieltäytyä antamasta tuomioistuimen työskentelyyn liittyviä tietoja laaman-			nille (joka johtaa/valvoo tuomioistuinta ) tai lähiesimiehilleen?  Tämän-
		tyyppinen salailu ei sovi lainkaan tuomioistuintyöskentelyyn.

		Oudolta tuntuu myös (s. 43) ehdotus siitä, ettei  kuultavalla itsellään olisi			oikeutta pyytää anonymiteettiä.  Mikä on syy  siihen, ettei pelkäävällä
		asianosaisella enää olisi  puhevaltaa omassa asiassaan? 
	    
		Yhteenvedonomaisesti voidaan  todeta Vaasan käräjäoikeuden kaiken kaik-
		kiaan olevan sillä kannalla, että kaikenlaista  “kikkailua”  ns. oikeiden  ja 			väärien todisteiden suhteen olisi syytä välttää (ei koske kiduttamalla, kiris-			tämällä, uhkaamalla  tms tavalla hankittua todistelua).
		Oikeudenmukaisesti toimivalle yhteiskunnalle sopii parhaiten , varsinkin
		tuomioistuinten toimintaa koskevissa asioissa, mahdollisimman pitkälle
		toteutettu avoimuus ja läpinäkyvyys. Vain poikkeustapauksissa - kun yksi- 			lön  oikeutetut intressit menevät edellälausuttujen periaatteiden edelle -
		voidaan poiketa näistä periaatteista.
 
		Tälläkin perusteella käräjäoikeus  vastustaa mietintöön sisältyvää ehdotus-			ta todistelun arvioinnista turhana (35 b §  ja Paulin eriävä).  Ei ole syytä 			mennä muuttamaan hyväksi,  toimivaksi ja varmaksi  koettua periaatetta			vapaasta  todisteiden  harkinnasta.

		Käräjäoikeuden puolesta:

		Johan Eklund
		laamanni