Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00023 Valtioneuvosto

Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lausuntopyyntö 10.11.2008 

HELSINGIN KAUPUNGIN LAUSUNTO PASSIIVISUUSTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ 2008:5

Khs 2008-2391

Helsingin kaupunki yhtyy Suomen Kuntaliiton, 22.12.2008 antamassa lausunnossa esitettyihin kantoihin (Dnro 2997/90/2008), ja toteaa tämän lisäksi seuraavaa:

Työryhmän mietinnössä ehdotetaan säädettäväksi, että hallintoviranomaisten tulisi määritellä ja julkaista kohtuulliset käsittelyajat käsittelemilleen asioille ja että käyttöön otettaisiin uusia oikeussuojakeinoja asianosaisille asian käsittelyn viivästyessä hallinnossa. Oikeussuojaa on tarkoitus tarjota tilanteissa, joissa viranomainen on laiminlyönyt hallintopäätöksen tekemisen tai hallintopäätöksen tekeminen on viivästynyt. Sääntelyyn sisältyisi viranomaisen velvollisuus asettaa ja julkaista kohtuullinen käsittelyaika tiettyjen hallintopäätösten tekemiselle. Viranomaisen tulisi myös seurata käsittelyaikoja. Uusina oikeussuojakeinoina olisivat esimerkiksi kiirehtimisvaatimus ja viivästysvalitus. 

Työryhmän mietinnössä todetaan, että hallinto on yleisesti ottaen huolehtinut hyvin velvollisuuksistaan hallintopäätösten teossa. Viivästymiset eivät ole laaja ongelma ja ne johtuvat useimmiten käsittelyn ruuhkaantumisesta. Tämä antaa aiheen epäillä, onko mietinnössä tehtyjen verrattain muodollisten esitysten toteuttamiselle ylipäätään todellista tarvetta.

Helsingin kaupunki katsoo, että ensisijaisesti hallintoasioiden joutuisaa käsittelyä turvaa viranomaisten riittävien voimavarojen varmistaminen. Yksittäisissä viivästymistapauksissa tulisi selvittää viivästymisen syy ja kuinka asia olisi ratkaistavissa nopeasti ja tehokkaasti. Sääntelyä tulisi kehittää niin, että yksittäisiin viivästymistapauksiin voidaan tehokkaasti puuttua ilman koko hallinnon kuormittamista. 

Asioiden käsittelyä on tehostettava ilman, että viranomaisille asetetaan uusia velvollisuuksia toimia muotomääräysten mukaisesti. Viranomaisilla tulisi olla edelleen mahdollisuus kehittää omia toimintatapojaan. Ehdotetut muutokset saattavat aiheuttaa päätöksentekoprosessin kaavamaistumista ja viedä resursseja menettelyjen omaehtoiselta kehittämiseltä. 

Ehdotetut muutokset aiheuttaisivat asioiden käsittelyyn uusia välivaiheita. Tämä aiheuttaisi hallintoviranomaisille kustannuksia ja asioiden käsittelyn ruuhkaantumista entisestään, kun viranomaiset joutuvat siirtämään voimavarojaan uusien oikeussuojakeinojen mukaiseen toimintaan. Esityksen vaikutuksia, ja varsinkin sen taloudellisia sekä hallintoviranomaisten toimintaan kohdistuvia vaikutuksia koskeva jakso on kuitenkin varsin ylimalkainen. Sen perusteella on vaikeaa hahmottaa, mitä esitetty sääntely todellisuudessa tarkoittaisi esimerkiksi kunnan voimavarojen käytön kannalta. Mietinnössä ei ole muutenkaan kiinnitetty huomiota siihen, kuinka viranomaisten voimavarat turvataan. Mikäli esitetyt muutokset tehdään, viranomaisten tosiasialliset voimavarat on turvattava, jotta ehdotetuista uudistuksista saadaan suunniteltuja hyötyjä. Helsingin kaupunki viittaa myös eduskunnan perustuslakivaliokunnan tulkintakäytäntöön, jonka mukaan kunnille säädettävien uusien velvoitteiden yhteydessä on turvattava riittävät voimavarat niiden toteuttamiseen. 

Uudistus koskisi asioita, jotka viranomainen asianosaisen vireillepanon pohjalta ratkaisee hallintopäätöksellä. Asianosaisen vireillepanon perusteella ratkaistava asia jää soveltamisalan kannalta avoimeksi. Ennen suunniteltuja uudistuksia olisi selvitettävä, minkä asiaryhmien hallintopäätöksissä viivästymisongelmia on esiintynyt. Mietinnössä ei ole kiinnitetty huomiota siihen, voiko kiirehtimisvaatimuksen ja viivästysvalituksen tehdä myös sellaisessa hallintopäätöksessä, jossa ei ole muutoksenhakuoikeutta. 

Viivästysvalituksen osalta tuomioistuimelle ei saisi antaa yleistä mahdollisuutta syrjäyttää kunnan viranomaisen päätöstä omallaan, ainakaan sellaisissa asioissa, joissa muutostakin haetaan kuntalain järjestyksessä ja joissa tuomioistuimella ei siten muutenkaan olisi toimivaltaa asiaratkaisun tekemiseen. Tuomioistuimelle ei tältä osin tulisi säätää hallintolainkäyttölain muuttamista koskevan lakiesityksen 73 e §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua toimivaltaa ottaa asia ratkaistavakseen. 

Julkisia hankintoja koskeva menettely on jo nykyisellään hyvin säännöstelty ja monimutkainen. Sikäli kuin ehdotetut säännökset on todella tarkoitettu sovellettaviksi myös hankinta-asioissa, ne monimutkaistaisivat hankintaprosessia entisestään. Hankintoja koskevissa asioissa ongelmana ei ole ollut viranomaisen passiivisuus tai hitaus, sillä hankintaprosessi toteutetaan usein liiankin lyhyessä ajassa. Ehdotetut muutokset eivät sovellu hankintaprosessiin. 

Lakimuutosten soveltamisalaa tarkasteltaessa on kiinnitettävä huomiota siihen, ehdotetaanko muutoksia sen kaltaiseen tosiasialliseen hallintotoimintaan, jossa oikeusasiamiehen tulkinnan mukaan edellytetään kirjallisen päätöksen tekemistä. Lain soveltamisalan ulkopuolelle tulisi jättää esimerkiksi hoitotoimintaa ja sellaista tosiasiallista hallintoa koskevat asiat, joissa ei anneta muutoksenhakukelpoisia päätöksiä. Koska ehdotetut muutokset saattaisivat koskea hoitoon liittyvää tosiasiallista hallintotoimintaa, sairaanhoitopiirien kanta asiaan tulisi selvittää. 

Huomiota tulisi kiinnittää soveltamisalaa koskeviin alueellisiin ja laadullisiin eroihin. Esimerkiksi asian erityislaadusta riippuen kohtuullinen käsittelyaika voi vaihdella. Kaavamainen käsittelyaika ei paranna kuntalaisten joustavia palvelumahdollisuuksia. 

Esityksellä tavoiteltujen muodollisten oikeusturvahyötyjen saavuttaminen todennäköisesti aiheuttaisi uusia hallinnollisia kustannuksia. Mietinnössä ei ole riittävästi arvioitu näitä kustannuksia, joten varmoja arvioita ei ole mahdollista esittää. Vaarana on kuitenkin, että aiheutuvat kustannukset ovat kohtuuttoman korkeat saavutettaviin hyötyihin nähden, varsinkin kun otetaan huomioon, että lainmuutos saattaa johtaa hallinnon jo muutenkin rajallisten voimavarojen ohjautumista varsinaisesta hallintotoiminnasta esitetyn muodollisen oikeussuojajärjestelmän tarpeisiin. Tämän vuoksi asian jatkovalmistelussa olisi tarkemmin arvioitava sen vaikutuksia ja sitä, vastaavatko todelliset hyödyt todellisia kustannuksia siten, että lainmuutokseen on ylipäätään perusteltua ryhtyä.

Helsingin kaupunki toteaa kantanaan, että lakia ei ilman vakuuttavia lisäperusteluja tulisi muuttaa työryhmän esittämällä tavalla. Käsittelyaikatavoitteiden asettamisesta, julkaisemisesta ja seurannasta ei tulisi ottaa yleisiä säännöksiä hallintolakiin, eikä niitä ainakaan tulisi säätää sellaisiin asioihin, joiden käsittelyyn tai muutoksenhakuun sovelletaan kuntalakia. Mikäli käsittelymääräaikoja päädytään säätämään, säännöksiä tulisi soveltaa vain sellaisissa asioissa, joissa viranomaiselle on esimerkiksi erityislaissa säädetty velvollisuus asettaa määräaika. 

Jussi Pajunen		Eila Ratasvuori	
kaupunginjohtaja		hallintojohtaja