OIKEUSMINISTERIÖLLE 

Oikeusministeriön lausuntopyyntö 14.1.2010 OM 12/41/2007, OM004:00/2008

HALLINTOLAINKÄYTÖN KEHITTÄMINEN 

	Oikeusministeriö on 26.9.2007 asettanut toimikunnan hallintolainkäyttölain kehittämistä varten. Toimikuntaa avustava prosessityöryhmä asetettiin 6.2.2008. Prosessityöryhmä on 31.12.2009 laatinut välimietinnön hallintolainkäyttölain kehittämisestä (työryhmämietintö 2009:19). 

Välimietinnössä todetaan, että keskeiset hallintolainkäyttölain tarkistamistarpeet liittyvät lähinnä suullista käsittelyä ja todistajien kuulemista, viranomaisen prosessiin osallistumista, päätösten tiedoksiantoa, hallintoriitaa, hallintotuomioistuinten turvaamistoimivaltaa sekä oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeviin säännöksiin.  

Välimietinnössä ehdotetaan useita muutoksia voimassaolevaan lakiin. Yhtenä tarkistamistarpeena on mainittu muun muassa hallintotuomioistuinten turvaamistoimivaltaa koskevat säännökset. 

Oikeusministeriö on pyytänyt työryhmämietinnöstä 14.1.2010 lausuntoa eri tahoilta. Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa ry:ltä (jäljempänä MaRa) ei lausuntoa ole pyydetty. Tästä huolimatta MaRa lausuu hallintolainkäyttölain kehittämistarpeisiin liittyen seuraavaa: 

MaRa avustaa jäseniään anniskelulupiin sekä anniskelun jatkoaikalupiin liittyvissä hallintolainkäyttöasioissa sekä seuraa näihin liittyvää oikeuskäytäntöä. Kokemukset ovat osoittaneet, että etenkin anniskelun jatkoaikalupa-asioihin liittyvissä muutoksenhakuasioissa, anniskeluluvanhaltijoiden oikeusturvassa olisi parannettavaa. 

Anniskelupaikkakohtaista anniskelun jatkoaikalupaa 02:30:een tai 03:30:een haetaan alueelliselta anniskelulupaviranomaiselta. Lupaa voi hakea kerrallaan enintään kahden vuoden ajalle. 

Alueelliset anniskelulupaviranomaiset ovat viime vuosien aikana kiristäneet jatkoaikalupien myöntämiskäytäntöjä ja tämä on lisännyt kielteisistä päätöksistä tehtäviä hallintovalituksia. Hallinto-oikeudesta riippuen valituksen käsittely kestää kuukausista jopa vuoteen. 
Jatkoaikaluvalla on erittäin suuri merkitys lupaa hakeneen ravintolan liiketoiminnalle. Tästä syystä pelkkä mahdollisuus hakea muutosta kielteiseen jatkoaikalupapäätökseen ei useinkaan tuo jatkoaikalupaa hakeneelle ravintolalle riittävää oikeusturvaa, jos ravintola joutuu toimimaan ilman jatkoaikaa pitkään kestävän muutoksenhakuprosessin ajan.
 
MaRa kannattaa ehdotusta, jonka mukaan hallinto-oikeudelle annettaisiin mahdollisuus antaa muutoksenhakijalle väliaikaista oikeusturvaa. 

Välimietinnön mukaan hallinto-oikeus voisi antaa turvaamistoimimääräyksen, jos asianosaisen oikeusturva sitä välttämättä edellyttäisi. Edellytyksenä olisi lisäksi se, että viranomainen tai yksityinen ilmeisesti lainvastaisesti rajoittaa hakijan oikeuden tai edun toteutumista tai laiminlyö velvollisuutensa sen toteuttamiseen. Myös muiden osapuolten intressit tulisi ottaa huomioon. 

MaRa toteaa, että anniskelun jatkoaika-asioissa käyttökelpoinen turvaamistoimimääräys olisi esimerkiksi se, että anniskelupaikalle annettaisiin muutoksenhakuprosessin ajaksi oikeus haettuun jatkoaikaan.  Ravintolayrityksen oikeusturva edellyttäisi lähtökohtaisesti sanotunkaltaista turvaamistoimimääräystä. Jos erimielisyys koskisi vain jatkoajan erityisten edellytysten täyttymistä, annettavalla turvaamistoimimääräyksellä ei vaarannettaisi myöskään kolmannen osapuolen intressejä. 

Työryhmämietinnön mukaan turvaamistoimimääräyksen antamisen edellytyksenä olisi aina se, että viranomainen ilmeisesti lainvastaisesti rajoittaisi hakijan oikeuden tai edun toteutumista. Yleisissä turvaamistoimipykälissä (OK 7: 1 – 3) turvaamistoimimääräykseen riittää tätä alhaisempi todennäköisyys; turvaamistoimen hakijan on osoitettava oikeudenloukkaus todennäköiseksi. MaRan mielestä todennäköinen oikeudenloukkaus viranomaisen taholta tulisi riittää turvaamistoimimääräykseen hallintolainkäyttöasioissa ainakin niissä tapauksissa, joissa muutoksenhakijan ainoastaan sallittaisiin toimia tietyllä tavalla valitusprosessin ajan ja kun ko. toiminta ei myöskään aiheuttaisi vaaraa kolmansien intresseille. 

MaRan näkemyksen mukaan anniskeluluvanhaltijoiden oikeusturvaa muutoksenhakuasioissa tulisi myös parantaa niissä tilanteissa, joissa lupaviranomainen hakee muutosta hallinto-oikeuden päätökseen, jolla lupaviranomaisen päätös on palautettu uudelleen käsiteltäväksi.  

Alkoholilaissa (1994/1143) on erityissäännös lupaviranomaisen oikeudesta hakea muutosta hallinto-oikeuden päätökseen (AlkoL 51 §). Valitusoikeutta ei ole mitenkään rajoitettu. Jos viranomainen valittaa hallinto-oikeuden päätöksestä, luvanhakija joutuu odottamaan oikeusturvansa toteutumista vielä korkeimman hallinto-oikeuden prosessin ajan. Lopullista päätöstä esimerkiksi jatkoaika-asioissa saatetaan joutua odottamaan niin kauan, että kahden vuoden aikaväli, jolle jatkoaikalupaa on haettu, ehtii kulua umpeen.  

MaRa pitää erittäin hyvänä työryhmän ehdottamaa yleissääntelyä, jolla viranomaisen oikeutta valittaa hallinto-oikeuden päätöksestä rajoitettaisiin. 

Työryhmä ehdottaa, että päätöksen tehneelle viranomaiselle säädettäisiin oikeus valittaa hallintotuomioistuimen päätöksestä, jolla viranomaisen päätös on kumottu tai sitä on muutettu, jos valituksen tekeminen on tarpeen soveltamiskäytännön yhdenmukaisuuden turvaamiseksi. Tällöin edellytyksenä voisi olla, että korkein hallinto-oikeus myöntää valitusluvan. Jos valituksen tutkiminen edellyttäisi valituslupaa, hallinto-oikeuden päätös olisi pantavissa täytäntöön viranomaisen tekemästä valituksesta huolimatta. 

Työryhmän mukaan ehdotettu viranomaisen valitusoikeutta korkeimpaan hallinto-oikeuteen koskeva sääntely ei vaikuttaisi viranomaisen valitusoikeuteen asioissa, joissa siitä säädetään erikseen. 

MaRa katsoo, että sekä anniskelulupa-asioissa että anniskelun jatkoaikalupa-asioissa alkoholiviranomaisen valitusoikeudesta hallinto-oikeuden päätökseen tulisi erityissääntelyn sijasta noudattaa työryhmän mietinnössä ehdotettua yleissääntelyä. Tällä muutoksella parannettaisiin merkittävästi anniskeluluvanhaltijoiden oikeusturvaa.	
	
	Työryhmämietinnössä ehdotetaan myös hallintolainkäyttölakiin sisältyvien oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevien säännösten täsmentämistä. 
 
MaRa pitää nykyisin epäkohtana sitä, että yksityinen asianosainen joutuu liian usein pitämään oikeudenkäyntikulut vahinkonaan, vaikka sen valitus hyväksyttäisiin. MaRan näkemykseen mukaan selkeänä lähtökohtana tulisi olla se, että viranomaisen olisi korvattava yksityisen asianosaisen oikeudenkäyntikulut, jos yksityisen asianosaisen valitus hyväksytään eikä kyseessä ole ollut erityisen tulkinnanvarainen asia. Vastaavasti tulisi toimia, jos viranomaisen jatkovalitus korkeimpaan hallinto-oikeuteen hylättäisiin.

Kunnioittavasti, 

	Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa ry

	Kai Massa			Veli-Matti Aittoniemi
lakimies			lakiasiainjohtaja

Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa ry on matkailu- ja ravintola-alan elinkeino- ja työmarkkinajärjestö. MaRa edustaa hotelleja, kylpylöitä ja kuntoutumiskeskuksia, viikko-osakeyrityksiä, leirintäalueita, ravintoloita, catering-yrityksiä, eines- ja valmistuskeittiöitä, kahviloita, pubeja, yökerhoja, liikenneasemia, huvi-, teema- ja elämyspuistoja, keilahalleja, festivaaleja ja konserttitapahtumia, ohjelmapalveluyrityksiä, luontomatkailuyrityksiä, hiihtokeskuksia sekä matkailun markkinointi- ja välityspalveluja tarjoavia yrityksiä. MaRassa on 2 400 jäsentä, joilla on lähes 5 700 toimipaikkaa. MaRan jäsenyritykset työllistävät noin 60 000 henkilöä. Jäsenyritysten liikevaihto on yli 5,5 miljardia euroa