ROVANIEMEN HALLINTO-OIKEUS	LAUSUNTO			Liite täysistunnon
Valtakatu 17, Oikeustalo								pöytäkirjaan
PL 8112								HP 13/2010
96101  ROVANIEMI				4.2.2010
Puhelin 010 36 42900, Faksi 010 36 42995					H 00015/09
Sähköposti rovaniemi.hao@oikeus.fi

Oikeusministeriö

Oikeusministeriön kirje 8.12.2009 OM7/41/2008, OM022:00/2008

OIKEUDENKÄYNTIAVUSTAJIEN KELPOISUUS JA VALVONTA
(Oikeusministeriön työryhmämietintö 2009:17)

	Rovaniemen hallinto-oikeus, käsiteltyään asian 4.2.2010 täysistunnossa, esittää pyydettynä lausuntonaan kunnioittavasti seuraavaa:

	Yleistä

	Työryhmän päätavoitteena on ollut asianosaisten oikeusturvan ja asianmukaisen oikeudenhoidon edellytysten turvaaminen saattamalla kaikki oikeudenkäyntiavustajat ammattieettisten velvollisuuksien ja valvonnan piiriin. Tämä tapahtuisi perustamalla uusi lupajärjestelmä. Luvan myöntäisi ja peruuttaisi tuomarinvalintalautakunnan yhteydessä toimiva oikeudenkäyntiavustajalautakunta, joka olisi uusi valtiosta riippumaton viranomainen. Luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja olisi asianajajayhdistyksen yhteydessä toimivan valvontalautakunnan valvonnan alainen.

	Vaikka työryhmän tehtävään ei kuulunut hallintolainkäyttö, se on erityiskysymyksenä arvioinut luvanvaraisuutta myös lasten huostaanottoa koskevien asioiden osalta ja esittänyt luvanvaraisuuden ulottamista lastensuojeluasioihin, mistä säädettäisiin uudessa lastensuojelulain 86 a §:ssä. 

	Rovaniemen hallinto-oikeus kannattaa työryhmän ehdotusta perusteluineen kiinnittäen kuitenkin vielä huomiota seuraaviin seikkoihin:

	Asiamies ja avustaja lastensuojeluasioissa

	Työryhmä on esittänyt luvanvaraisuuden ulottamista myös lastensuojeluasioihin, mistä säädettäisiin uudessa lastensuojelulain 86 a §:ssä. Käytännössä tämä tarkoittaisi lakimiespakkoa (OK 15:21.1).

	Uudistusta on pidettävä oikeansuuntaisena. Hallinto-oikeus esittää kuitenkin vielä harkittavaksi, voitaisiinko asiamieheksi ja avustajaksi hyväksyä myös henkilö, joka on suorittanut jonkin muunkin alan kuin oikeustieteellisen tutkinnon (esimerkiksi sosiaalitieteiden alalta) ja jolla on hyvä perehtyneisyys nimenomaan lastensuojeluasioihin. Tätä voidaan perustella sillä, että lastensuojeluasioita hallinto-oikeudessa käsiteltäessä kaikkein korostuneimmassa asemassa on lapsen etu, jonka arvioinnissa soveltuva sosiaalialan tutkinto yhdistettynä käytännössä saatuun hyvään perehtyneisyyteen lastensuojeluasioissa on ehkä jopa parempi kuin avustajan oikeudellinen ammattitaito. Oikeudenkäyntiavustajan oikeudellisen ammattitaidon merkitys ei muutenkaan ole hallinnollisessa lainkäytössä samalla tavalla korostunut kuin yleisissä tuomioistuimissa, kun otetaan huomioon virallisperiaatteen vaikutus.

	Luvan peruuttaminen

	Luvan saaneita oikeudenkäyntiavustajia koskevan lakiehdotuksen 9 §:n 1 momentin 3 kohtaa koskevissa yksityiskohtaisissa perusteluissa työryhmä toteaa (s. 112), että oikeudenkäyntiavustajalautakunta olisi harkinnassaan sidottu valvontalautakunnan esityksessään toteamaan oikeudenkäyntiavustajan menettelyyn, toisin sanoen tosiseikkoihin ja niiden arviointiin. Oikeudenkäyntiavustajalautakunnalle jäisi siten vain seuraamusharkinta. Jos se ei hyväksyisi valvontalautakunnan esitystä, asia tulisi palauttaa uudelleen käsiteltäväksi valvontalautakunnalle, jonka olisi määrättävä lievempi seuraamus.

	Edellä mainitun perusteella jää jonkin verran epäselväksi, mikä vaikutus olisi oikeudenkäyntiavustajalautakunnan toimittamassa oikeudenkäyntiavustajan suullisessa kuulemisessa (9 §:n 3 m.) esiin tulleilla uusilla tosiseikoilla. Jos oikeudenkäyntiavustajalautakunta ei voisi edellä kuvatun mukaisesti ollenkaan ottaa niitä päätösharkinnassaan huomioon, suullisen kuulemisen merkitys jäisi hyvin vähäiseksi.

	Käytännössä eteen voisi tulla tilanne, jossa suullisessa kuulemisessa saatu uusi selvitys edellyttäisi lievempää seuraamusta kuin luvan peruuttamista, jota valvontalautakunta on omiin selvityksiinsä perustuen esittänyt. Pitäisikö lupa nyt peruuttaa, vaikka suullisessa kuulemisessa ilmenneet tosiseikat eivät tätä puoltaisi? Näin ei voi olla. Tuntuisi myös kummalliselta, jos oikeudenkäyntiavustajalautakunta ei voisi valvontalautakunnan selvityksiin sidottuna palauttaa asiaa sille lievemmän seuraamuksen määräämistä varten. Perustellumpaa olisi, jos uusia tosiseikkoja voisi avoimesti käyttää palautuspäätöksen perusteena.

	Toisaalta mahdollista olisi sekin, että vasta suullisessa kuulemisessa esiin tulleet tosiseikat edellyttäisivät luvan peruuttamista, mutta valvontalautakunnan esityksen perusteena olevat tosiseikat eivät oikeudenkäyntiavustajalautakunnan kannan mukaan sellaisenaan siihen riittäisi. Ilmeisesti asia pitäisi palauttaa valvontalautakunnalle lievemmän seuraamuksen määräämistä varten, vaikka se ei tosiasiallisesti vastaisi oikeudenkäyntiavustajan menettelyn moitittavuutta. Työryhmän esityksen mukaan ei liene mahdollista, että oikeudenkäyntiavustajalautakunta peruuttaisi luvan suullisessa kuulemisessa saamansa lisäselvityksen perusteella.

	Oikeudenkäyntiavustajalautakunnan tosiseikkoja koskevan harkinnan sitominen työryhmän ehdottamalla tavalla valvontalautakunnan suorittamaan tosiseikkojen selvittämiseen tarkoittaisi eräänlaisen prekluusion käyttöönottoa, jonka tarkoitusperää suhteessa suulliseen kuulemiseen on vaikea ymmärtää varsinkin, jos tavoitteena on oikeudenkäyntiavustajan menettelyn perusteellinen selvittäminen.

	Muutoksenhaku oikeudenkäyntiavustajalautakunnan päätökseen

	Luvan saaneita oikeudenkäyntiavustajia koskevan lakiehdotuksen 12 §:n 1 momentin mukaan lautakunnan lupahakemuksen hylkäämispäätökseen tai luvan peruuttamispäätökseen saisi hakea muutosta Helsingin hovioikeudelta ja edelleen korkeimmalta oikeudelta.

	Työryhmä on perustellut muutoksenhaun ohjaamista hovioikeuteen oikeuskäytännön yhtenäisyydellä (s.114), millä seikalla sinänsä on merkitystä.  Tämän ohella on kuitenkin myös otettava huomioon, että käsittely oikeudenkäyntiavustajalautakunnassa on hallintomenettelyä, jossa noudatetaan hallintolakia. Kuten työryhmäkin toteaa (s.133), valitustien ohjaamisen yleiseen tuomioistuimeen hallintoviranomaisen päätöksestä tulisi olla poikkeuksellista ja tämä tulisi sallia perustuslakivaliokunnan kannan mukaisesti lähinnä silloin, kun hallintoviranomaisen ratkaisu liittyy tai vaikuttaa yleisessä tuomioistuimessa muutoin käsiteltävään asiaan.

	Tämän vuoksi olisi ehkä tarpeen vielä harkita muutoksenhaun ohjaamista lautakunnan päätöksestä asian pääasiallisen laadun mukaan joko hovioikeuteen tai hallinto-oikeuteen. Jos siten olisi kyse pääasiallisesti oikeudenkäyntiavustajan menettelystä lapsen huostaanottoasiassa, muutoksenhaku tulisi ohjata hallinto-oikeuteen. Tätä puoltaisi perustuslakivaliokunnan kannan lisäksi myös oikeusapulain 24 §:ssä omaksuttu menettely, jossa ratkaisupyyntö tulee yleensä sen tuomioistuimen tutkittavaksi, jossa pääasia on käsiteltävänä tai jonka toimivaltaan pääasian tutkiminen kuuluu. Niin sanotuissa ulkoprosessuaalisissa asioissa ratkaisupyynnön tutkii se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä oikeusapupäätöksen tehnyt oikeusaputoimisto sijaitsee.

	Oikeudenkäyntiavustajaluettelo

	Tuomarinvalintalautakunnan yhteydessä toimivan oikeudenkäyntiavustajalautakunnan pitämään luetteloon työryhmä esittää (s.113) merkittäväksi luvan saaneet oikeudenkäyntiavustajat, joihin kohdistuneista valvonta-asioista puolestaan saisi tiedon Asianajajaliiton yhteydessä toimivasta valvontalautakunnasta, sen julkisesta päiväkirjasta ja ratkaisuselosteista.

	Yksittäinen asiakas ei välttämättä ole tietoinen siitä, että tieto oikeudenkäyntiavustajista ja heihin mahdollisesti kohdistuvista valvontamenettelyistä on merkitty eri tietorekistereihin. Tämän vuoksi ja yksittäisen asiakkaan suojaamiseksi voisi ehkä olla perusteltua, että valvonta-asian vireilletulosta tehtäisiin merkintä myös oikeudenkäyntiavustajaluetteloon. Näin asiakas voisi jo oikeudenkäyntiavustajaluettelon perusteella varmistua siitä, ettei hänen valitsemansa oikeudenkäyntiavustaja ole valvontatoimenpiteiden kohteena.

Vakuudeksi	Ylituomari				Pirkko Wesslin-Nenonen

	Hallinto-oikeustuomari			Antti Pekkala