KOUVOLAN HOVIOIKEUS

Kouvola  4.2.2010

Nro L 2

 

			Oikeusministeriölle

Viite: 	Oikeusministeriön lausuntopyyntökirje 8.12.2009, OM 7/41/2008

Asia: 	Lausunto oikeusministeriön työryhmän mietinnöstä "Oikeudenkäyntiavustajien kelpoisuus ja valvonta" (oikeusministeriön työryhmämietintö 2009:17)

Pyydettynä lausuntona hovioikeus esittää kunnioittavasti seuraavan:

Kouvolan hovioikeus suhtautuu myönteisesti työryhmämietinnössä esitettyihin tavoitteisiin parantaa uudistuksella asianosaisten oikeusturvaa ja asianmukaisen oikeudenhoidon edellytyksiä oikeudenkäyntiavustajien työn laatutasoa nostamalla ja valvontaa tehostamalla. Hovioikeus esittää mietinnön johdosta seuraavat huomiot:

Oikeudenkäyntiavustajan kelpoisuusvaatimuksia on uudistettu viimeksi vuonna 2002, jolloin voimaan tulleen oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n mukaan oikeudenkäyntiavustajan tulee olla rehellinen ja muutoin tehtävään sopiva ja kykenevä oikeustieteen kandidaatin tutkinnon suorittanut henkilö. Nyt ehdotetaan järjestelmää, jossa tällaisen henkilön olisi lisäksi hankittava erityinen lupa voidakseen toimia oikeudenkäyntiavustajana. Hovioikeus toteaa, että vasta muutaman vuoden voimassa olleessa nykyjärjestelmässä ei liene todettu sellaisia huomattavia epäkohtia, jotka pitäisi poistaa ehdotetunlaisella lupajärjestelmällä. Hallituksen esityksessä HE 82/2001 vp s. 60-62 esitetyt perusteet, joilla päädyttiin nykyiseen järjestelmään, jossa lakimiestutkintoa pidetään lähtökohtaisesti riittävänä osoituksena avustajantehtävän vaatimista perustiedoista ja taidoista, ovat edelleen voimassa. 

On jossain määrin epäjohdonmukaista, että työryhmä ehdottaa kumottavaksi vain oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n 3 momentin säännöksen, jonka mukaan asianosaisen lähisukulainen saa toimia avustajana lievemmin edellytyksin kuin muu henkilö, mutta työryhmä ei ehdota muutosta saman lain 15 luvun 3 §:n 2 momenttiin, jossa tuomarin oikeutta toimia oikeudenkäyntiavustajana muiden kuin lähisukulaisten asioissa on rajoitettu. Tästä seuraisi, että tuomarit saisivat avustaa lähisukulaisiaan ilman lupaakin, mutta muut lakimiehet, joilla ei ole erityistä oikeudenkäyntiavustajalupaa, saisivat työryhmän mietinnön sivulla 77 esitetyin tavoin olla istunnossa läsnä vain jonkinlaisena lähisukulaisensa "tukihenkilönä".

Lainopillisen koulutuksen saaneen lähisukulaisen kohdalla ei ole sellaisia avustajantoiminnan laatuongelmia kuin maallikkosukulaisen kohdalla. Voidaan olettaa, että juristilähisukulainen useimmissa tapauksissa kykenee arvioimaan, onko hänellä riittävä pätevyys tehtävän hoitamiseen vai onko parempi turvautua ulkopuoliseen avustajaan. Voidaan kokea kohtuuttomaksi, jos oikeudenkäyntiavustajan tehtävään kykenevä ja pätevä juristilähisukulainen ei voisi toimia avustajana, vaan hänen sijastaan jouduttaisiin käyttämään markkinahintaisia asianajopalveluja. Oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n 3 momentti voitaisiin siten kumoamisen sijasta muuttaa sellaiseksi, että lakimiestutkinnon suorittanut asianosaisen lähisukulainen voisi toimia hänen avustajanaan tai asiamiehenään, vaikka tämä ei olisi luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja.
 
Edellä mainituilla perusteilla hovioikeus ei pidä tarkoituksenmukaisena ja riittävän perusteltuna ehdotusta, ettei edes oikeustieteellisen koulutuksen saanut henkilö voisi toimia lähisukulaisensa oikeudenkäyntiavustajana, jos hän ei ole asianajaja, julkinen oikeudenkäyntiavustaja tai luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja.

Luvan saaneista oikeudenkäyntiavustajista ehdotetun lain 2 §:n mukaan luvan edellyttämä riittävä perehtyneisyys oikeusavustajan toimeen voitaisiin saavuttaa muun muassa toimimalla tutkinnon suorittamisen jälkeen vähintään vuoden ajan muussa tehtävässä, joka vastaavasti kuin apulaissyyttäjä- tai tuomioistuinharjoitteluvuosi olennaisesti perehdyttää oikeudenkäyntiavustajan toimeen. Mietinnön perustelujen mukaan tällainen tehtävä voisi olla esimerkiksi asianajotoimiston avustavan lakimiehen työ silloin, kun siihen kuuluu merkittävässä määrin oikeudenkäyntiasioissa avustamista. Tältä osin herää kysymys, mitä tämä oikeudenkäyntiasioissa avustaminen voisi olla ja kuinka hyvin se voi perehdyttää oikeudenkäyntiavustajan toimeen, kun kelpoisuutta toimia avustajana ei tässä vaiheessa ole. Ainakaan pienemmillä asianajo- tai lakiasiaintoimistoilla ei liene resursseja lähettää oikeudenkäynteihin avustavaa lakimiestä juttua varsinaisesti hoitavan lakimiehen lisäksi. 

Lakiehdotuksen 3 §:ssä oleva maininta siitä, että oikeudenkäyntiavustajalautakunta toimii tuomarinvalintalautakunnan yhteydessä, tuntuu tarpeettomalta.

Lakiehdotuksen 4 §:n mukaan oikeudenkäyntiavustajalautakunnan kokoonpanon muodostaisi neljä jäsentä, joista yksi olisi tuomari hovioikeuksista, yksi tuomari hallinto-oikeuksista tai erityistuomioistuimista, yksi tuomari käräjäoikeuksista sekä yksi oikeustieteellistä tutkimusta ja opetusta edustava jäsen. Tältä osin hovioikeus toteaa, että ehdotettu kokoonpano on kovin tuomaripainotteinen. Lautakunnan kokoonpanoa voitaisiin mahdollisesti laajentaa siten, että siihen valittaisiin jäsen myös esimerkiksi asianajajien, syyttäjien ja luvan saaneiden oikeudenkäyntiavustajien keskuudesta.

Lakiehdotuksen 8 §:n mukaan luvan saaneet oikeudenkäyntiavustajat olisivat asianajajayhdistyksen yhteydessä toimivan valvontalautakunnan alaisia. Hovioikeus katsoo, että valvonnan puolueettomuuden kannalta olisi ongelmallista, että asianajajayhdistyksen yhteydessä toimiva valvontalautakunta valvoisi sekä yhdistyksen jäsenten että siihen kuulumattomien luvan saaneiden oikeudenkäyntiavustajien toimintaa. Hovioikeus ei pidä myöskään hyvänä mietinnön sivulla 90 esitettyä järjestelmää, jonka mukaan oikeudenkäyntiavustajalautakunta voisi vain joko peruuttaa luvan tai palauttaa asian valvontalautakunnalle lievemmän seuraamuksen määräämiseksi. Koska valvonta käsittää julkisen vallan käyttöä, sen kuuluisi olla valtion viranomaisen tehtävänä. Parempi vaihtoehto voisi siten olla, että oikeudenkäyntiavustajalautakunta valvoisi sekä luvan saaneita oikeudenkäyntiavustajia että asianajajia. Tämän estämättä Asianajajaliitto voisi valvoa jäseniään kuten nykyisinkin.

Lausunto on valmisteltu työryhmässä, johon ovat kuuluneet puheenjohtajana hovioikeudenneuvos Jukka Ketola, jäseninä hovioikeudenneuvos Lolita Tuomainen ja hovioikeudenneuvos Pirjo Pohjalainen sekä sihteerinä viskaali Janne Arvela.

Presidentti 	Pertti Nieminen

Viskaali 	Janne Arvela