Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

ASIA: 	LAUSUNTO KULUTTAJANSUOJALAIN UUDISTAMISESTA

Oikeusministeriö on kirjeellään OM 21/41/2011 pyytänyt Kaupan liiton lausuntoa koskien kuluttajansuojalain uudistamista. 

Kuluttajansuojalakia uudistetaan pantaessa täytäntöön kuluttajan oikeuksista annettua direktiiviä 2011/83/EU. Oikeusministeriön arviomuistiossa kuluttajansuojalain muutostarpeista (OM julkaisu 9/2012) todetaan, ettei laissa ole kiireellistä korjausta vaativia merkittäviä epäkohtia tai puutteita, eikä lain kokonaisuudistukselle ole tarvetta. Muistiossa ehdotetaan kuitenkin harkittavaksi, että lakiin tehtäisiin joitakin vähäisempiä tarkistuksia. Lisäksi Kuluttajavirasto on tehnyt aloitteen puhelinmyynnin sääntelyn uudistamisesta.

Kaupan liitto lausuu arviomuistiosta sekä puhelinmyyntiä koskevasta aloitteesta kunnioittavasti seuraavan.

Yleistä 
Katsomme myös, ettei kuluttajansuojalain kokonaisuudistukselle ole tarvetta. Olennaista on implementoida kuluttajan oikeuksista annettu direktiivi määräaikaan (13.12.2013) mennessä kuluttajansuojalakiin. Arviomuistiossa esitetyt tarkempaa selvittelyä ja pohdintaa edellyttävät uudistushankkeet tulee käsitellä laajapohjaisessa työryhmävalmistelussa myöhemmin. 

2 Kuluttajansuojalain rakenne

2.2 Arviointia

Kuluttajansuojalain soveltamisen kannalta on toimivinta, että kuluttajankauppaa koskevat yleissäännökset löytyvät yhdestä laista, eikä niitä hajauteta tarpeettomasti erillislakeihin. 

Lain 12 luvun yleisluontoiset säännökset on tarpeellista siirtää arviomuistiossa esitetysti 1 ja 4 lukuihin ja koota 12 lukuun seuraamuksia yms. koskevat säännökset. Lisäksi on syytä kumota tarpeettomiksi tulleet lakiviittaukset sekä asetuksenantovaltuus.

3 Kuluttajansuojalain soveltamisala ja käsitteet

3.3 Arviointia

Keskeiset määritelmät

Kulutushyödykkeen käsitteen korvaamista asiayhteydestä riippuen käsitteillä ”tavara” tai ”palvelu” on asianmukaista pohtia. Sen sijaan arviomuistiossa esitetty ”kiinteä ja irtain omaisuus sekä palvelut” on ilmaisuna tarpeettoman pitkä.

Kuluttajan sekä tarvittaessa myös elinkeinonharjoittajan määritelmiä on asianmukaista yhdenmukaistaa EU-direktiivien määritelmien kanssa.

4 Markkinointi ja menettelyt asiakassuhteissa

4.2 Arviointia

Erillinen markkinointilaki

Arviomuistiossa pohditaan olisiko markkinointisääntelyn hajanaisuuden ja päällekkäisyyksien vuoksi syytä koota sääntely ainakin keskeisiltä kohdiltaan erilliseen markkinointilakiin. Muutokselle tulisi tarvetta erityisesti silloin, jos kuluttajansuojalain markkinointiperiaatteet laajennettaisiin koskemaan myös julkisyhteisöihin niiden markkinoidessa palvelujaan.

Katsomme, että erillisen markkinointilain säätäminen edellyttää tarkempaa selvitystä ja arviointia. Erillinen laki voi tulla jossakin vaiheessa tarpeelliseksi, joskin mielestämme on lähtökohtaisesti parempi, että kuluttajankauppaa koskevat yleiset säännökset löytyvät yhdestä laista. Erillisen markkinointilain säätämistä ei kuitenkaan tule käsitellä direktiivin implementoinnin edellyttämässä kireässä aikataulussa, vaan siihen voidaan tarvittaessa palata, kun käytettävissä on tarkempaa tietoa mm. muiden Pohjoismaiden markkinointilakien toimivuudesta eri tahojen näkökulmasta.

Hinnan ilmoittaminen markkinoinnissa

Direktiivin yleisten tiedonantovelvoitteiden implementoinnin yhteydessä on asianmukaista yhdistää nykyiset hintatietoja koskevat erilliset säännökset kuluttajansuojalakiin ja poistaa päällekkäinen sekä tarpeettomaksi käynyt lainsäädäntö.

5 Sopimusehtojen sääntely sekä sopimuksen sovittelu ja tulkinta

5.2 Arviointia

Katsomme, ettei nykyisiä sovittelusäännöksiä ole tarpeen muuttaa.

6 Kuluttajankauppa

6.2 Arviointia

Erityiset kaupan kohteet

Kuluttajansuojalain 5 luvun yleislakiluonteisuus on perusratkaisuna toimiva, eikä sitä ole syytä muuttaa. Myöskään eläinten osalta ei ole tarvetta erityissääntelyyn.

Pantaessa täytäntöön direktiiviä 1999/44/EY tarkistettiin pykälää 14, joka koskee tavaraa, joka on myyty ”sellaisena kuin se on”, vastaamaan asiallisesti direktiiviä. 

Säännöstä on kuluttajariitalautakunnassa sovellettu pääosin käytettyjen autojen kauppaan. Jos sopimus on tehty Autoalan Keskusliiton vakiolomakkeella, on siinä ao. ehto aina mukana.

Arviomuistiossa ei ole selkeästi ilmaistu millaista muutosta käytetyn tavaran virheen osalta lakiin esitetään ja mitä muutoksella tavoitellaan. Uusi ja käytetty tavara eroavat olennaisesti toisistaan sen suhteen, mitä kuluttajalla on aihetta odottaa tavaralta sen virheettömyyden (mm. kuluneisuus, kestoikä) suhteen. Myytyä tavaraa arvioidaankin joka tapauksessa kuluttajansuojalain 5 luvun 12 §:n 5 kohdan mukaisesti yksilönä, johon vaikuttaa mm. se onko tavara uusi vai käytetty. 

Vastuuaika

Kuluttajansuojalain mukaan myyjä vastaa virheestä, joka tavarassa on ollut vaaranvastuun siirtyessä ostajalle, vaikka virhe ilmenisi vasta myöhemmin. Kuluttajansuojalaissa ei EU-direktiivistä poiketen ole säädetty erityistä takarajaa virhevastuun kestolle. 

Virhevastuun kestosta esiintyykin ajoittain epäselvyyttä kuluttajien ja myös elinkeinonharjoittajien keskuudessa.  Pelkkä lakitekstin muuttaminen siten, että siinä viitataan valitusajan osalta velan vanhentumislakiin tuskin korjaa tilannetta. Olennaisempaa on kehittää ja lisätä kuluttajaviranomaisten sekä mm. kuluttajien ja elinkeinoelämän järjestöjen jakamaa informaatiota asiassa.  

Jos viittaus vanhenemissäännökseen halutaan lisätä lakiin, tulee samalla huolehtia siitä, että kuluttajalle on selvää myös 5 luvun 16 §:n velvoite ilmoittaa myyjälle virheestä kohtuullisessa ajassa siitä, kun havaitsi virheen tai se olisi pitänyt havaita.

Virheen oikaisu

Virheen oikaisusäännöksiä on tarpeellista uudistaa arviomuistiossa esitetyn mukaisesti. Tavaran korjaaminen nostaa yleensä tavaran arvoa ja pidentää käyttöikää. Koska kuluttajalainsäädännössä ei ole direktiivin mukaista kahden vuoden virhevastuun takarajaa on perusteltua, että virheen ilmetessä kahden vuoden jälkeen kaupanteosta kuluttaja osallistuu korjauskustannuksiin tavaran arvonnousua vastaavalla määrällä. Kuluttajariitalautakunnan ratkaisukäytännössä arvonnousu ja käyttöhyöty onkin huomioitu, kun elinkeinonharjoittajalla on oikeus korjata tavara.

Vastaavat muutokset on asianmukaista tehdä myös muihin arviomuistiossa esitettyihin kuluttajansuojalain ja muiden lakien virheen oikaisusäännöksiin.

Kuluttajankaupan sääntely kauppalaissa

Kauppalain ja kuluttajansuojalain 5 luvun soveltamisalat poikkeavat toisistaan ja kuluttajankaupan säännösten sisällyttäminen kauppalakiin monimutkaistaisi sääntelyä. Katsommekin, että on selkeämpää säilyttää kuluttajansuojalaki ja kauppalaki erillisinä lakeina.	

7 Kotimyynti ja etämyynti

7.2 Arviointia

Kuluttajansuojalain koti- ja etämyyntisäännösten sisältömuutokset arvioidaan kuluttajan oikeuksien direktiivin implementoinnin yhteydessä.

8 Rahoituspalveluiden ja rahoitusvälineiden etämyynti

8.2. Arviointia

Ei muutostarpeita.

9 Kuluttajaluotot

9.2 Arviointia

Ei muutostarpeita lukuun ottamatta pikaluottoja ja asunto-omaisuuteen liittyviä luottoja.

10 Kuluttajapalvelusopimukset

10.2 Arviointia

Katsomme arviomuistiossa esitetysti, että kuluttajapalvelusten osalta on syytä seurata Ruotsin kuluttajapalvelulain uudistamisprosessia ja arvioida tarvittaessa myöhemmässä vaiheessa mahdollisia muutostarpeita. 	

11 Taloelementtien kauppa ja rakennusurakka

11.2 Arviointia

Kuluttajansuojalain 9 ja 8 lukujen osalta voi olla tarpeen asettaa arvoraja erottelemaan lukujen soveltamisalaa. Lisäksi 9 luvun urakkasopimuksiin ajateltu kiinteän hinnan periaate on selvyyden vuoksi hyvä ilmaista säännöksessä.

12 Aikaosuudet ja pitkäkestoiset lomatuotteet

12.2. Arviointia

Ei muutostarpeita.

13 Valvonta ja seuraamukset

13.2. Arviointia

Kuluttaja-asiamiehen valvontakeinona on ensisijaisesti neuvotella ja opastaa elinkeinonharjoittajaa toimimaan kuluttajansuojalain soveltamiskäytännön mukaisesti. Jos toimenpiteet lainvastaisen markkinoinnin tai kohtuuttomien sopimusehtojen käytön lopettamiseksi eivät johda tulokseen, voi kuluttaja-asiamies käyttää kieltomenettelyä, joka kuitenkin raukeaa, jos elinkeinonharjoittaja määräajassa ilmoittaa vastustavansa sitä. Tällöin kuluttaja-asiamies voi viedä asian markkinaoikeuteen. 

Kuluttaja-asiamiehellä on käytettävissään myös oikeus määrätä väliaikainen kielto, jos elinkeinoharjoittajan menettely on asian laajuuden tai menettelyn nopean vaikutuksen johdosta tai muusta erityisestä syystä tarpeen estää kiireellisesti. Silloin kielto tulee voimaan heti, mutta kuluttaja-asiamiehen on saatettava kieltomääräyksensä kolmen päivän kuluessa markkinaoikeuden käsiteltäväksi uhalla, että kielto muuten raukeaa. 

Eräillä kuluttaja-asiamiehen valvontatoimintaan rinnastettavilla viranomaisilla on käytössään kielto-oikeus, jossa pelkkä elinkeinonharjoittajan ilmoitus kiellon vastustamisesta ei johda kiellon raukeamiseen, vaan elinkeinonharjoittaja joutuu saattamaan asian markkinaoikeuden käsiteltäväksi. Kieltopäätökseen tyytymätön yritys voi tämän jälkeen viedä asian määräajassa markkinaoikeuteen uhalla, että päätös jää muutoin pysyväksi.	

Arviomuistossa katsotaan, että kuluttaja-asiamiehen kielto-oikeus tulisi yhdenmukaistaa vastaamaan rinnakkaisviranomaisten oikeuksia. Katsommekin tarpeelliseksi selvittää tarkemmin, tulisiko Kuluttajaviraston toimivaltaa laajentaa tilanteissa, joissa yritys jatkaa selvästi lainvastaista markkinointiaan virastolta saamastaan perusteellisesta ohjauksesta ja neuvonnasta huolimatta. On myös asianmukaisesti toimivien yritysten etu, että markkinahäiriköiden toimintaan voidaan puuttua tehokkaasti. Kuluttajavirastolle mahdollisesti annettavan kielto-oikeuden käyttämisen uhkasakkoineen tulisi kuitenkin olla poikkeuksellinen toimenpide ja rajautua vain selviin ja tahallisiin rikkomustapauksiin. 

Sen sijaan katsomme, että viranomaiselle annettavaan erityisen seuraamusmaksun määräämisoikeuteen liittyisi yritysten oikeusturvaan liittyviä merkittäviä ongelmia. Markkinahäiriömaksulle ei myöskään ole tarvetta. Jos tällainen maksu kaikesta huolimatta säädettäisiin, tulisi sen voida määrätä markkinaoikeus niissä poikkeustapauksissa, joissa lakia rikotaan merkittävästi ja tahallisesti.

Mahdollisten valvontaan ja seuraamuksiin liittyvien lainsäädännön muutosten valmistelu tulee toteuttaa laajapohjaisessa työryhmävalmistelussa myöhemmin, kun kuluttajan oikeuksien direktiivin aiheuttamat muutokset kuluttajansuojalakiin on saatu määräajan mukaisesti tehtyä. 

Kuluttajaviraston aloite puhelinmyynnin sääntelyn uudistamisesta

Kuluttajaviraston aloitteessa puhelinmyynnin sääntelyn uudistamisesta katsotaan, että puhelinmyynnin edellytyksenä tulisi olla kuluttajan ennakkosuostumus. Toissijaisesti aloitteessa esitetään harkittavaksi viranomaisen ylläpitämän suoramarkkinoinnin kieltorekisterin perustamista. 

Katsomme, että Kuluttajaviraston ehdotus puhelinmyynnin sallimisesta vain ennakkosuostumuksella merkitsisi merkittävää puuttumista elinkeinovapauteen ja kohdentuisi moniin toimialoihin, joissa puhelinmyynti ei ole aiheuttanut ongelmia. Tulee myös muistaa, että kuluttajalla on oikeus peruuttaa puhelinmyynnin kautta syntynyt sopimus 14 päivän kuluessa sopimusvahvistuksen vastaanottamisesta. Emme siten pidä esitystä hyväksyttävänä emmekä tarpeellisena. 

Viranomaisen ylläpitämän kieltorekisterin osalta katsomme, että pitkään käytössä ollut Asiakkuusmarkkinointiliiton itsesäätelynä ylläpitämä puhelintarjonnan rajoituspalvelu ns. Puhelin-Robinson toimii asianmukaisesti. Sen sijaan, että perustettaisiin julkisin varoin kustannettava rinnakkainen rekisteri, on perustellumpaa panostaa Robinson-rekisterin tunnettuisuuden lisäämiseen. 

SUOMEN KAUPAN LIITTO

Juhani Pekkala 
Toimitusjohtaja