HELSINGIN KAUPUNKI SOSIAALIVIRASTO

21.10.2005	05- y83/35/

Oikeusministeriö Korkeavuorenkatu 37

PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

LAUSUNTO HAAGIN LASTENSUOJELUSOPIMUKSEN VOIMAANSAATTAMINEN (Oikeusministeriön työryhmämietintö: 2005: 11)

Helsingin sosiaalivirasto esittää pyydettynä lausuntonaan otsikkokohdassa tarkoitetusta työryhmän mietinnöstä seuraavaa.

Yleistä

Sosiaalivirasto toteaa, että työryhmän mietintö on laadittu positiivisella tavalla informatiiviseen muotoon, vielä siten, että sopimuksen artikloja ja niiden sisältämiä säännöksiä on "avattu" esimerkein. Menettelyä on pidettävä oikeaan osuneena ottaen huomioon sopimuksen sisältämien artikloiden vaikeaselkoisuuden ja eräiltä osin niiden tulkinnanvaraisuuden. Sosiaaliviraston lausunnossa on kiinnitetty huomioita eräisiin käytännön mandollisiin ongelmatilanteisiin ja lausunto onkin kirjoitettu osin "kysymys" — muotoon lähinnä siksi, että mainittuja "kysymyksiä" voisi ehkä vielä avata lopullista hallituksen esitystä annettaessa.

Sopimuksen II luvun 5 artiklan mukaan pääsääntönä on, että lapsen asuinpaikkavaltion viranomaiset ovat sopimusta koskevissa asioissa toimivaltaisia viranomaisia. Pääsäännöstä voidaan poiketa, mikäli lapsella ei ole asuinpaikkaa missään valtiossa tai kysymys on lapsikaappauksesta. Sopimuksen 8 ja 9 artiklan mukaan lapsen asuinpaikkavaltiolle on lisäksi annettu mandollisuus pyytää tai suostua siihen, että muun sopimusvaltion viranomainen voi ryhtyä toimenpiteisiin lapsen tai hänen omaisuutensa suojaamiseksi, vaikka lapsen asuinpaikka on toisessa sopimusvaltiossa. Sopimuksen 11 ja 12 artiklassa on lisäksi varauduttu kiiretilanteisiin sekä sellaisiin toimenpiteisiin, joiden oikeusvaikutukset rajoittuvat ainoastaan toimenpiteen suorittaneen valtion alueelle.
Postiosoite	Kayntiosoite	Puhelin	Faksi		Y-tunnus	
PL 7000	Toinen linja 4 A	+358 9 310 4011	+ 358	9 310 43717	0201256-6	
00099 HELSINGIN KAUPUNKI
sosiaalivirasto(&hel.fi	00530 HELSINKI
www.hel.f/sosv					

HELSINGIN KAUPUNKI SOSIAALIVIRASTO
21.10.2005
Yksityiskohtainen tarkastelu

Sopimuksen 5 artiklan 2 kappaleen mukaan (s. 18), kun lapsen asuin-paikka siirtyy toiseen sopimusvaltioon, myös toimivalta siirtyy lapsen uuteen asuinpaikkavaltioon. Poikkeuksen muodostaisivat (vain) lapsen luvattoman poisviemisen tai palauttamatta jättämisen käsittävät tapaukset, joiden osalta viitataan 7 artiklaan.

Tarkoittaako artiklan 2 kappaleen sisältämä toimivaltuussäännös sitä, että kun tälläkin hetkellä sosiaalilautakunnan huostassa olevia lapsia on sijoitettu perhehoitoon esim. Ruotsiin, Saksaan tai Ranskaan, toimi-valta näiden lasten osalta siirtyisi suoraan sopimuksen perusteella asuinpaikkavaltio-pääsäännön mukaisesti lapsen tosiasialliseen asuinpaikkavaltioon. Sopimuksen voimaantullessa sovelletaan ilmeisesti (kuinka kauan?) sopimuksen 53 artiklan siirtymäsäännöstä ja sopimuksen 61 artiklan tarkoittamaa voimaantulosäännöstä. Epäselvää kuitenkin on, tulisiko edellä kuvatuissa tilanteissa ryhtyä 33 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin, vai jääkö tällainen lapsi sijoittajavaltion vastuulle ja hoidettavaksi. Entä muuttuuko tilanne, mikäli esimerkiksi sijoitusmuotoa lapsen osalta muutetaan, kuitenkin siten, että lapsi jää tosiasialliseen asuinpaikkavaltioonsa asumaan.

Erikseen harkittavaksi tulee, tulisiko tällaisissa tilanteissa kansallista lainsäädäntöä (lastensuojelulakia) muuttaa siten, että siinä (lastensuojelulaissa) huomioitaisiin mandolliset Haagin lastensuojelusopimuksen aiheuttamat muutokset valtioiden välisessä järjestämisvastuussa.

Sopimuksen 2 luvun 11 artiklassa on säännelty sopimusvaltion oikeudesta ryhtyä kiireellisiin toimenpiteisiin. Artiklan mukaan viranomaiset voisivat esimerkiksi toteuttaa lapsen kiireellisen huostaanoton, vaikka valtiolla 5 — 10 artiklan mukaan ei olisi asiassa toimivaltaa. Artiklan mukaan toimenpiteet raukeaisivat, kun toimivaltaisen sopimusvaltion viranomaiset ovat ryhtyneet tilanteen edellyttämiin toimenpiteisiin.

Erikseen harkittavaksi tulee, tulisiko kansallista lainsäädäntöä (tässä lastensuojelulakia) muuttaa vastaamaan sopimuksen 11 artiklan sisältöä, eli sen sisältämää erityistä lakkaamisperustetta. Avoimeksi lisäksi jää, miten kiireellisen toimenpiteen suorittanut viranomainen on yhteydessä toimivaltaisen valtion viranomaisiin. Tapahtuuko yhteydenotto keskusviranomaisen kautta vai suoraan ja minkälaisia päätöksiä/selvityksiä edellytetään, jotta kiireellisen toimenpiteen oikeusvaikutukset voidaan lakkauttaa sen tehneessä valtiossa.

Sopimuksen IV luvun 23 artiklassa on säädetty kieltäytymisperusteista, joilla voidaan kieltäytyä toisen sopimusvaltiossa tehdyn päätöksen tunnustamisesta. Mainitun artiklan f-kohdassa on kysymys lapsen sijoitta‑
Postiosoite	Kayntiosoite	Puhelin		Faksi		Y-tunnus	
PL 7000	Toinen linja 4 A	+358 9	310 4011	+ 358	9 310 43717	0201256-6	
00099 HELSINGIN KAUPUNKI
sosiaalivirastona hel.fi	00530 HELSINKI
www.hei.filsosv						

HELSINGIN KAUPUNKI SOSIAALI VIRASTO
21.10.2005
misesta hoidettavaksi toiseen valtioon. Artiklassa on viitattu 33 artiklan neuvottelumenettelyyn, jossa todetaan (s. 31) että päätös lapsen sijoittamisesta voidaan tehdä vasta, kun kohdevaltion toimivaltainen viran-omainen on suostunut sijaishuolto- tai hoitojärjestelyyn. Epäselväksi siis jää, mikä merkitys kieltäytymisperusteilla on, jos 33 artiklan mukaan päätös voidaan tehdä vasta silloin, kun kohdevaltion toimivaltainen viranomainen on suostunut sijaishuolto- tai hoitojärjestelyyn. Asiassahan ei, mikäli suostumusta ei saada, voida tehdä sanamuodon mukaisesti päätöstä.

V luvun 32 artiklassa on säädetty sopimusvaltion viranomaisen ilmoituksesta lapsen asuinpaikkavaltion keskusviranomaiselle tai viranomaiselle lapsen suojelun tarpeesta.

Erikseen harkittavaksi tulee, pitäisikö mainittu sopimusmääräys ottaa nimenomaisena kansalliseen lainsäädäntöön (tässä lastensuojelulakiin). Ilmeisesti artiklan soveltaminen kuitenkin liittyy myös läheisesti 36 artiklassa säädettyyn 'ilmoitusvelvollisuuteen".

Kansallisen lakiehdotuksen yksityiskohtaiset perustelut

Ehdotuksen 4 §:ssä on säännös pyynnön hyväksymistä koskevan asian ratkaisemisesta. Yksityiskohtaisten perustelujen mukaan pyyntö voi koskea myös lastensuojelulaissa tarkoitettua tai siihen rinnastettavaä asiaa.

Säännös siis merkitsisi, että mikäli esimerkiksi Ruotsin valtio sijoittaisi huostaan otettuja lapsia Suomeen, edellyttäisi asia sosiaalilautakunnan tai sen alaisen viranhaltijan päätöstä. Ottaen huomioon lisäksi, mitä esityksen 7 §:ssä on säädetty, olisi tällaisen pyynnön hyväksyminen (ratkaiseminen) valituskelpoinen ratkaisu. Mikäli tällainen pyyntö olisi tehty esimerkiksi Suomessa kiireellisesti huostaan otetun lapsen osalta, estyisikö lapsen sijoittaminen tai sijoituksen jatkaminen, mikäli mainitusta pyyntöä koskevasta ratkaisusta (esimerkiksi myönteisestä) valitettaisiin. Tämä asia pitäisi mitä ilmeisimmin ratkaista myös lastensuojelulaissa (vrt. kuitenkin LsL 38 §)?

Esityksen 8 §:ssä on säädetty tunnustamisesta ja täytäntöönpanokelpoisuudesta päättämisestä.

Esityksen mukaan sopimuksen osapuolena olevassa vieraassa valtiossa annettu päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanokelpoisuuden vahvistamisesta päättäisi aina Helsingin hovioikeus. Yksityiskohtaisten perustelujen mukaan asian laadulla (esimerkiksi hallintoasia) ei olisi
asiassa merkitystä. Luontevampaa kuitenkin olisi jakaa tunnustaminen ja täytäntöönpanokelpoisuudesta päättäminen hovioikeudelle ja (Hel‑
Postiosoite	Käyntiosoite	Puhelin	Faksi		Y-tunnus	
PL 7000	Toinen linja 4 A	+358 9 310 4011	+ 358 9	310 43717	0201256-6	
00099 HELSINGIN KAUPUNKI
sosiaalivirasto ahel.fi	00530 HELSINKI
www.hel.älsosv					

pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21596);(5469,21596);(5469,16915);(21597,16915);(21597,0);(0,0);fBehindDocument0

Tåpio Räty johtava lakimies

Kanano 

sosiaalijohtaja

HELSINGIN KAUPUNKI SOSIAALIVIRASTO
21.10.2005
singin) hallinto-oikeudelle. Varsinkin lastensuojeluasioissa voi tulla ratkaistavaksi, kuten edellä esimerkissä on todettu, ensiksi pyyntö 8-9 artiklan nojalla suostumisesta päättämisestä sekä sen jälkeen varsinaisesta lapsen huostaanotosta. Usein nämä kaksi asiaa liittyvät sillä ta-voin toisiinsa, että luontevampaa olisi että sama tuomioistuin (tässä hallinto-oikeus) päättäisi asiasta.

Esityksen 11 §; salassa pidettävän tiedon antamisen rajoitukset.

Esityksen 9 ja 10 §:ssä on säädetty salassa pidettävän tiedon antamisesta keskusviranomaiselle (oikeusministeriö) tai vieraan valtion viran-omaiselle. Esityksen 10 §:ssä on säädetty lapsen tapaamisoikeutta koskevan lausunnon antamisesta joko keskusviranomaisen kautta tai suoraan valtion viranomaiselle. Esityksen 11 §:ssä on säädetty tilanteista, jossa tietoa ei voida antaa. Epäselvää on, syrjäyttääkö mainitun 11 §:n säännös esimerkiksi sosiaalihuollon asiakaslain sisältämät tie-don antamista koskevat rajoitusperusteet. Selvää lisäksi on, että mikäli tietopyyntö joudutaan epäämään mainitun 11 §:n perusteella, tulee asiasta tehdä nimenomainen päätös, johon voi hakea muutosta. Tältä osin esitystä voisi täydentää.

Esityksessä ehdotetaan myös muutettavaksi lastensuojelulain 45 §:n 3 momenttia. Epäselväksi jää tai ainakin yksityiskohtaisissa perusteluissa säännös tulisi avata, missä tilanteissa "lastensubjelua vöidään tämän momentin nojalla järjestää vain, jollei 2 momentissa mainitusta asetuksesta tai Suomea sitovasta valtiosopimuksesta muuta johdu."

Postiosoite	Käyntiosoite	Puhelin	Faksi		Y-tunnus	
PL 7000	Toinen linja 4 A	+358 9 310 4011	+ 358	9 310 43717	0201256-6	
00099 HELSINGIN KAUPUNKI
sosiaalivirastoehel.fi	00530 HELSINKI
www.hel.r/sosv